Справа № 140/2914/19
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2914/19 пров. № 857/13200/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Коваля Р.Й.,

Пліша М.А.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Каленюк Ж.В.), ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Луцьку 31 жовтня 2019 року у справі №140/2914/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

27.09.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі Управління), просив визнати протиправною бездіяльність Управління щодо не перерахунку та невиплати 100 відсотків пенсійного забезпечення, визначеного відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; зобов`язати перерахувати та виплатити 100 відсотків пенсійного забезпечення, визначеного відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та відповідно до вимог Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 01 січня 2018 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пункт 2 Постанови №103 щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії є нечинним на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду, а тому з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії. Суд першої інстанції вказав, що оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 про визнання нечинними пунктів 1, 2 Постанови №103 набрало законної сили лише 05 березня 2019 року, то враховуючи положення статті 265 КАС України, відповідач, виплачуючи позивачу перераховану з 01 січня 2018 року пенсію у розмірі 50 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, у період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та у розмірі 75 відсотків суми підвищення у період з 01 січня 2019 року по 04 березня 2019 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково та в частині виплати пенсії у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії з 01 січня 2018 року по 04 березня 2019 року відмовити. Суд першої врахував, що на час звернення позивача із заявою від 13 серпня 2019 року відповідач мав провести перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, однак цього не зробив (доказів протилежного суду не надано), як і наведено аргументованих підстав для не вчинення таких дій.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що жодних нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку чи розмірів за якими має проводитись перерахунок пенсій, призначених згідно з Законом №2262, після дати набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 не приймалось, а тому відсутні законні підстави для перерахунку пенсії. Скаржник вказує, що бюджетні асигнування з Державного бюджету України Пенсійному фонду України не збільшувались. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував принципу пропорційності, балансу інтересів особи та суспільства, поточної економічної ситуації в країні.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 31.12.1992 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області.

З 01.08.2018 ОСОБА_1 перераховано пенсію за вислугу років згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 та виплачувалось 50% підвищення до пенсії, а з 01.01.2019 75% підвищення пенсії.

13.08.2019 ОСОБА_1 звернувся в Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про перерахунок пенсії, просив здійснити перерахунок пенсії та виплатити 100% визначеного пенсійного забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів та коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, з 01.01.2018.

Листом від 27.08.2019 №852/У-01 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повідомило ОСОБА_1 про те, що нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитись перерахунок пенсій, призначених згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» після дати набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду України від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 не приймалось, а тому виплата пенсій продовжується у встановлених розмірах.

Вважаючи дії Управління щодо нездійснення перерахунку протиправними, такими, що порушують права та законні інтереси, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Аналогічне положення закріплено пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі Порядок №45).

Відповідно до частини 18 статті 43 Закону № 2262-XII у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Згідно з частиною 3 статті 51 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до пункту 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктами 2-3 Порядку №45 закріплено алгоритм дій органів Пенсійного фонду України, Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДФС, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Служби судової охорони, органів, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, а також державного органу, з якого особи були звільнені із служби, щодо підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, підготовки довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, а також самого перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-XII.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розміри грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктами 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Порядок №103) Кабінет Міністрів України постановив перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Пунктом 6 Постанови №103 внесені зміни до Порядку №45, зокрема пункт 5 викладено в наступній редакції: «Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.».

Крім того, Постановою №103 внесені зміни у Постанову № 704 щодо набрання такою чинності і слова « 1 січня 2019 року» замінено цифрами і словами « 1 березня 2018 року».

Отже, з набранням чинності Постановою №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, в силу приписів статті 63 Закону України №2262-XII, пункту 4 Порядку № 45, у позивача виникло право на перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року відповідно до Постанови № 103, порядок такого перерахунку встановлено положеннями Порядку № 45.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів пенсійної справи позивача №ХА11790 (а.с.33-77), встановлено, що відповідач на виконання вимог Постанови №103 здійснив перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2018 року відповідно до довідки Волинського обласного військового комісаріату від 22 червня 2018 року №А117909 з урахуванням таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад - 4230,00 грн., оклад за військовим званням - 1270,00 грн., процентна надбавка за вислугу років 45 відсотків - 2475,00 грн., всього 7975,00 грн.

Основний розмір пенсії становить 59 відсотків грошового забезпечення (вислуга - 23 роки), тобто 4705,25 грн. (а.с.73), а всього пенсія позивача становить 4819,13 грн. (з надбавками). Підвищення пенсії становить 2860,91 грн., а відповідачем виплачується: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - щомісячно 50 відсотків від суми підвищення, тобто, 1430,46 грн., з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісячно 75 відсотків від суми підвищення, тобто, 2145,68 грн.; до виплати з 01 серпня 2018 року всього 3388,68 грн. З розрахунку вбачається, що з 01 січня 2020 року має виплачуватися 100 відсотків від суми підвищення (2860,91 грн.).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.0З.2019 у наведеній справі, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відсутність законних підстав для перерахунку пенсії позивача та виплати 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, скаржник аргументує відсутністю після набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку чи розмірів за якими має проводитись перерахунок пенсій, призначених згідно з Законом № 2262-XII.

Вказані аргументи скаржника суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки порядок проведення перерахунку пенсій встановлений Постановою №45, а Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01 березня 2018 року і є чинною на момент виникнення спірних правовідносин, встановлені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону № 2262- ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Відповідно до частини 2 статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз положень Закону № 2262-ХІІ в частині перерахунку та виплати призначених пенсій дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що законодавець розмежував наступні поняття «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії» та «порядок перерахунку пенсії», а наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати «порядок перерахунку пенсії» не є тотожним праву встановлювати «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії». Питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям «порядок проведення перерахунку пенсії».

При цьому, Постанова № 103 в частині внесення змін до Постанови № 704 та Постанова № 704 є чинними.

У зв`язку із скасуванням пункту 2 Постанови №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

Отже, з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 05 березня 2019 року, з урахуванням вже сплачених сум, визначається Законом №2262- XII.

Аналогічні правові висновки викладені у рішенні Верховного Суду від 06 серпня 2019 року за результатами розгляду зразкової справи №160/3586/19 (Пз/9901/12/19).

Необґрунтованими суд апеляційної інстанції вважає і аргументи скаржника щодо відсутності бюджетних асигнувань як підставу відмови у виплаті пенсії позивачу у повному обсязі, оскільки гарантовані законом виплати, пільги тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.

Відмова пенсійного органу у проведенні позивачу виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року).

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновок суду першої інстанції, що відповідач, виплачуючи позивачу перераховану з 01 січня 2018 року пенсію у розмірі 50 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, у період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та у розмірі 75 відсотків суми підвищення у період з 01 січня 2019 року по 04 березня 2019 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині перерахунку та виплати позивачу пенсії з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки скаржник не оскаржує постанову суду в частині відмови в позові та стягнення судових витрат на користь позивача, а тому в силу приписів ст.308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності відмови відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсію з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі №140/2914/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Р. Й. Коваль
М. А. Пліш
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 02.03.2020 згідно з ч.3 ст.321 КАС України