Справа № 380/209/20
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №380/209/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника позивача Самардака М.М.,

представника відповідача Ковальчука С.І.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, із вимогами:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, яка полягає у ненарахуванні і невиплаті компенсації втрати частини доходу разом із сумою індексації, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру грошового забезпечення у розмірі 20543,67 грн., з 01.04.2018 року по 23.12.2019 року;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 компенсації, згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ, за втрату частини доходу разом із сумою індексації, у зв`язку із порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення за 2018 рік, яке виплачувалося ОСОБА_1 не у повному обсязі та нараховане за рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року №1340/4801/18;

-стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь фельдшера рятувальника РПДГ В/ч НОМЕР_1 прапорщика ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач всупереч вимогам чинного законодавства не нарахував та не виплатив ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати частини коштів по грошовому забезпеченні, яке призначене їй на підставі судового рішення.

Предметом даної справи є вимога нарахувати компенсацію за втрату частини доходу, неотриманого позивачем з вини Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та нарахованих виплат на підставі судового рішення - рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року в адміністративній справі №1340/4801/18.

Ухвалою судді від 13.01.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику у судове засідання) сторін.

07.02.2020 року від відповідача надійшов до суду засобами поштового зв`язку відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що 23.12.2019 року на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року у справі №1340/4801/18 (копія якої отримана Військовою частиною НОМЕР_1 28.11.2019 року) Військовою частиною НОМЕР_1 проведено доплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2018-2019 роки в розмірі 37159,28 грн. На переконання відповідача, сума перерахованого та сплаченого грошового забезпечення на виконання рішення суду не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000 року, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Відповідач також у відзиві наголошує, що відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, а оскільки Військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено доплату з дотриманням місячного строку на здійснення такої доплати на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року у справі №1340/4801/18, тому і відсутні підстави для виплати компенсації втрати частини доходів позивачу.

Ухвалою суду від 10.02.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи №380/209/20 за правилами загального позовного провадження; постановлено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання призначено на 24.02.2020 року.

14.02.2020 року від відповідача надійшли до суду засобами поштового зв`язку письмові заперечення.

У судовому засіданні 24.02.2020 року представник позивача в усному порядку уточнив позовні вимоги, виключивши вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Відтак, остаточними позовними вимогами ОСОБА_1 є наступні вимоги, які підлягають розгляду судом у даній справі:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, яка полягає у ненарахуванні і невиплаті компенсації втрати частини доходу разом із сумою індексації, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру грошового забезпечення у розмірі 20543,67 грн., з 01.04.2018 року по 23.12.2019 року;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 компенсації, згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ, за втрату частини доходу разом із сумою індексації, у зв`язку із порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення за 2018 рік, яке виплачувалося ОСОБА_1 не у повному обсязі та нараховане за рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року №1340/4801/18.

Представник позивача позов та усні уточнення до нього підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши доводи позову, відзив на позовну заяву, письмові заперечення, зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2007 року займає посаду фельдшер-рятувальник рятувальної парашутно-десантної групи В/ч НОМЕР_1 м.Новий Калинів, Самбірського району, Львівської області; з 1995 року перебуває на службі у Збройних Силах України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року, в адміністративній справі №1340/4801/18 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій було повністю задоволено позов ОСОБА_1 ; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування з 01.04.2018 року та виплати, згідно розпорядження Міністерства оборони України від 10.04.2018 року №207/у/3 надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та премію в розмірі 10 відсотків посадового окладу, як військовослужбовцю, який проходить військову службу на посаді льотного складу; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01.04.2018 року та премію в розмірі 10 відсотків посадового окладу з 10.04.2018 року, відповідно до рішення Міністра оборони України від 10.04.2018 року №207/у/3, як військовослужбовцю, який проходить військову службу на посаді льотного складу.

Рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

Як стверджує представник відповідача у судовому засіданні, на виконання рішення суду відповідачем 23.12.2019 року було проведено доплату грошового забезпечення позивачу за період з 2018 року по 2019 рік у розмірі 37159,28 грн. Згідно копії виписки по картковому рахунку за лютий 2019 року, яка надана до суду позивачем, 23.12.2019 року на картковий рахунок було здійснено безготівкове зараховування на рахунок ОСОБА_1 .

Матеріалами справи стверджується, що позивач 13.12.2019 року зверталася до відповідача із рапортом/заявою про одночасну виплату їй компенсації втрати частини доходу, із нарахуванням та виплатою заборгованості.

Позивачу Військовою частиною НОМЕР_1 23.12.2019 року було проведено доплату грошового забезпечення у розмірі 37159,28 грн., однак не виплачено компенсацію втрати частини доходів.

Позивач, вважаючи, що має право на виплату компенсації втрати частини доходів, звернулася з означеним позовом до суду.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України регламентовано, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ (надалі по тексту - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (надалі по тексту - Порядок №159).

Згідно зі ст.ст.1, 2 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Згідно з п.2 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Аналіз наведених нормативних актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем грошового забезпечення, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 року у справі №21-518а14, від 11.07.2017 року у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі №522/5664/17, від 21.06.2018 року у справі №523/1124/17, від 03.07.2018 року у справі №521/940/17, від 05.10.2018 року у справі №127/829/17, від 12.02.2019 року у справі №814/1428/18, від 08.08.2019 року у справі №638/19990/16-а.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Доводи відповідача, що доплата грошового забезпечення позивача за 2018-2019 роки на виконання судового рішення не є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ, а має характер одноразової виплати, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті погашення заборгованості по грошовому забезпеченні та відновлення прав позивача, порушених при встановленні, нарахуванні та виплаті позивачу відповідної надбавки за особливості проходження служби в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та премії в розмірі 10% посадового окладу. Тобто вказана сума є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі №521/940/17.

Отже, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року у справі №1340/4801/18 встановлено право позивача на встановлення, нарахування та виплату надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років - з 01.04.2018 року та премію в розмірі 10 відсотків посадового окладу - з 10.04.2018 року, відповідно до рішення Міністра оборони України від 10.04.2018 року №207/у/3, як військовослужбовцю, який проходить військову службу на посаді льотного складу.

Таким чином, позивач набув право на перерахунок пенсії з квітня 2018 року.

Водночас, фактична доплата коштів в сумі -37159,28 грн. здійснена 23.12.2019 року.

Оскільки несвоєчасне нарахування суми заборгованості по грошовому забезпеченні відбулось у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати надбавки за особливості проходження служби у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01.04.2018 року і премію в розмірі 10 відсотків посадового окладу з 10.04.2018 року, відповідно до рішення Міністра оборони України від 10.04.2018 року №207/у/3, як військовослужбовцю, який проходить військову службу на посаді льотного складу, що встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року у справі №1340/4801/18 , тобто з вини суб`єкта владних повноважень, тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу (відповідних виплат), у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 9, частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, разом із сумою індексації, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру грошового забезпечення у розмірі 20543,67 грн. за період з 01.04.2018 року по 23.12.2019 рік.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02), Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» №44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» №71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

З огляду на вказане, на переконання суду позивач має право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів за спірний період.

Зважаючи на встановлення судом порушеного права, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію, згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ, за втрату частини доходу, разом із сумою індексації, у зв`язку із порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення за 2018 рік, яке виплачувалося ОСОБА_1 не у повному обсязі та нараховане за рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року №1340/4801/18.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Згідно з ч.2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не надано до суду належних доказів відсутності правових підстав для ненарахування і невиплати позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати сум грошового забезпечення, нарахованих на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року у справі №1340/4801/18.

За наведених підстав, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Разом з тим, оскільки, у відповідності до статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору, такий нею не сплачувався, а отже, не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 134, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій задоволити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування і невиплати компенсації втрати частини доходу та суми індексації, у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру грошового забезпечення у розмірі 20543,67 грн., з 01.04.2018 року по 23.12.2019 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 компенсації, згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ, за втрату частини доходу, разом із сумою індексації, у зв`язку із порушенням строків виплати щомісячного грошового забезпечення за 2018 рік, яке виплачувалося ОСОБА_1 не у повному обсязі та нараховане за рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року №1340/4801/18.

Судовий збір стягненню із сторін не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 28.02.2020 року.