Справа № 620/535/20
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 березня 2020 року Чернігів Справа № 620/535/20

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Житняк Л.О., перевіривши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський", в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, інформації про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів в сумі 75 015,00 грн по рахунку № НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» включити інформацію про позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача, який має право на відшкодування коштів в сумі 75 015,00 грн по рахунку № НОМЕР_1 для внесення даних до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів третьої особи.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з часу отримання ухвали суду, а саме надання доказів сплати судового збору у розмірі 840,80 грн та обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано заяву, в якій останній посилається на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №817/777/16, в якій висловлено позицію щодо звільнення позивачів від сплати судового збору за подання позовів, пов`язаних з порушеннями прав за договорами банківського вкладу. Також вказує, що у постанові від 21.03.2018 у справі №761/24881/16-ц Велика Палата Верховного Суду встановила, що при зверненні до суду з позовом про стягнення з Фонду майнової відповідальності за договором банківського вкладу позивач, як споживач фінансових послуг, звільнений від сплати судового збору за ч.3 ст.22 Закону №1023 не тільки при поданні позовної заяви, а й на наступних стадіях цивільного процесу.

Однак, наведене міркування позивача про звільнення його від сплати судового збору, суд вважає помилковими, оскільки у правовідносинах по справі №620/535/20 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є ані виробником, ані продавцем товарів, ані виконавцем робіт або надавачем послуг у спірних правовідносинах, позаяк виступає суб`єктом владних повноважень, яким порушено права позивача при здійсненні ним владних управлінських функцій, що є предметом регулювання судами адміністративної юрисдикції.

Тобто, суб`єктний склад та характер спірних правовідносин свідчить про неможливість застосування положень Закону України "Про захист прав споживачів" в даному випадку, оскільки положення КАС України не дають змоги регулювати спір в контексті порушення прав позивача з боку виробника і продавця товарів, виконавця робіт і надавача послуг.

Так, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №817/777/16, на яку посилається позивач, суд звернув увагу на те, що дія ч.3 ст.22 Закону №1023-XII не поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та ФГВФО під час здійснення останнім владних управлінських функцій (виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі п.4 ч.2 ст.4 Закону №4452-VI).

Велика Палата Верховного Суду наголосила й на тому, що юрисдикція спору, однією зі сторін якого є Фонд, визначається з огляду на зміст правовідносин та функції Фонду або його уповноваженої особи. Першочергово суд повинен визначити чи має цей спір ознаки публічно-правового характеру або є приватноправовим, що обумовлений порушенням прав позивача неналежним виконанням банком узятих на себе договірних зобов`язань.

Вказаний висновок узгоджується з висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №569/1437/16-ц.

В даному спорі, заявлені позовні вимоги стосуються виплати гарантованої державою суми відшкодування за вкладом.

Такі позовні вимоги зумовлені рішеннями відповідачів, які в цьому процесі або за його результатами владно впливають на фізичну особу та порушують її права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин, а не несвоєчасним виконанням банком зобов`язань за договором банківського вкладу, що дало б змогу Фонду виступати як представнику банку, та мають приватноправовий характер.

Також, позивач зазначає що строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки відмова щодо не включення його до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами, датована 08.10.2019 і саме з цього часу відбувається порушення прав.

Суд зазначає, що день, коли особа повинна була дізнатися про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, фактично датою, з якої позивач дізнався (повинен був дізнатися) про порушення його прав є дата отримання листа від 21.09.2016, в якому зазначається про нікчемність правочину. При цьому, підставою для відмови у включенні до переліку вкладників, викладеній в листі від 08.10.2019, зазначено ті ж самі обставини, що і в листі від 21.09.2016 про віднесення правочину до нікчемних.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави". Суд також зауважує, що згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Суд констатує, що позивачем не надано на виконання вимог ухвали доказів сплати судового збору у розмірі 840,80 грн та обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

З огляду на викладене, в силу положень п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами необхідно повернути позивачу.

Керуючись ст.122, ст.123, п.1 ч.4 ст.169, ст.248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали суду та позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно ст.294 КАС України може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.О. Житняк