Справа № 589/5343/19
Суддя: Литвинко Т. В.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/5343/19
Провадження № 2-а/589/15/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Литвинко Т.В.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти, 4 батальйону Управління патрульної служби поліції у м. Київ, лейтенанта поліції Осадчука Сергія Петровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову відповідача серії ЕАК №1821715 від 04 грудня 2019 року про накладення на нього стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову зазначив, що не порушував ПДР України і у поліцейського відсутні будь-які докази вчинення ним правопорушення. Крім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським не дотримано його право на захист та не роз`яснено прав і обов`язків.

23 грудня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, в якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Станом на 05 лютого 2020 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі також не надходили.

Суд, дослідивши наявні докази, які маються в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, 04 грудня 2019 року інспектором 1 роти, 4 батальйону Управління патрульної служби поліції у м. Київ, лейтенантом поліції Осадчуком С.П. прийнято постанову серії ЕАК №1821715 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно постанови, ОСОБА_2 , 04 грудня 2019 року о 05:10 год, керуючи транспортним засобом, автомобілем «R 470» д/н НОМЕР_1 в м. Київ по проспекту Голосіївський, 80, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних транспортних засобів заборонено», чим порушив п. 8,4 (в) ПДР.

Дану постанову позивач вважає протиправною, з підстав викладених у позові, і зазначені доводи не знайшли свого спростування під час розгляду справи судом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 8.4. (в) ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, серед яких є заборонні знаки - запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак 3.3 забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення , винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів , що мають функції фото - і кінозйомки , відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, враховуючи вищезазначені норми закону та правила ПДР України, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення повинні міститися докази того, що мав місце рух транспортного засобу з відповідними порушеннями правил дорожнього руху.

Лише при таких обставинах можна вважати, що посадовою особою при розгляді справи про адміністративне правопорушення достовірно з`ясовано обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, та на законних підставах винесено постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Проте, матеріали справи, що стали підставою винесення оскаржуваної постанови, таких доказів не містять, незважаючи на те, що частиною 2 ст. 77 ККУпАП визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, не надав суду доказів відповідач і на спростовування доводів позивача з приводу того, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення було порушено права позивача на захист, передбачені ст. 59 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, зважаючи на те, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу наявності події правопорушення, вчиненого позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, тому постанову відповідача слід скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 241, 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 1 роти, 4 батальйону Управління патрульної служби поліції у м. Київ, лейтенанта поліції Осадчука Сергія Петровича, серія ЕАК №1821715 від 04 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко