Справа № 460/1244/20
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

02 березня 2020 року м. РівнеСправа №460/1244/20

Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Дорошенко Н.О., після одержання позовної заяви

ОСОБА_1
доДержави Україна в особі Державної казначейської служби України, суддів Костопільського районного суду Рівненської області Олійника Петра Володимировича та Грипич Лілії Андроніківни, суддів Рівненського апеляційного суду Василевича Віктора Степановича та Шимківа Степана Степановича, Пенсійного фонду України в особі Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, Міністерства соціальної політики України в особі Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації, Міністерства охорони здоров`я України в особі Комунального некомерційного підприємства "Костопільська Центральна районна лікарня" Костопільської районної ради, Рівненської обласної державної адміністрації, Рівненської обласної ради, Костопільської районної державної адміністрації, Костопільської районної ради, Костопільської міської ради, депутата Рівненської обласної ради Кучерука Миколи Герасимовича
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до :

відповідач 1: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України (відповідач 1) по діям Костопільського районного суду Рівненської області у особах суддів Олійника Петра Володимировича, Грипич Лілії Андроніківни , та по діям Апеляційного суду Рівненської області, правонаступник Рівненський апеляційний суд у особах суддів Василевича Віктора Степановича та Шимківа Степана Степановича,

відповідач 2: Пенсійний фонд України в особі Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області,

відповідач 3: Міністерство соціальної політики України в особі Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації,

відповідач 4: Міністерство охорони здоров`я України в особі Комунального некомерційного підприємства "Костопільська Центральна районна лікарня" Костопільської районної ради,

відповідач 5: Рівненська обласна державна адміністрація,

відповідач 6: Рівненська обласна рада,

відповідач 7: Костопільська районна державна адміністрація,

відповідач 8: Костопільська районна рада,

відповідач 9: Костопільська міська рада,

відповідач 10: Депутат Рівненської обласної ради Кучерук Микола Герасимович.

За змістом позовних вимог позивач просить:

по відповідачу №1 Держава Україна - визнати неправомірними та протиправними дії Костопільського районного суду та Рівненського апеляційного суду, суддів Олійника Петра Володимировича, Грипіч Лілії Андроніківни, Василевич Віктора Степановича, Шимків Степана Степановича на підставі відмови у розгляді заяви про визнання юридичного факту перебування на фронті в зв`язку з тим, що існувала норма прямої дії, яка передбачала право на звернення до суду загальної юрисдикції у встановленні факту перебування на фронті, та витребувати з Держави Україна матеріальну шкоду (у відповідності до наданого Розрахунку - абзац 124) у розмірі 186407 гривні, яку списати з рахунку Державної казначейської служби України, а також моральну шкоду відповідно до доданої до даного позову заяви про відшкодування моральної шкоди - абзаци 17-21, 37, 48, 51, 52, 55, 58, 63, 64, 69, 104-108, 124, 129;

по відповідачу №2 Пенсійний фонд України - визнати бездіяльністю відсутність дій Пенсійного фонду Україна на підставі не проведеного нарахування пенсії ОСОБА_5 з березня 1980 року як учаснику бойових дій, та не проведеного перерахунку пенсії з 01.01.2018, та не проведеної індексації з березня 2019 року та не виплаченої одноразової компенсаційної суми в березні-квітні 2019 року, та не проведеного перерахунку пенсії, як вдові учасника війни, інваліда війни з 1988 року після смерті її чоловіка, та не проведеного донарахування до її пенсії за бойовий Орден Великої Вітчизняної Війни 2 ступеню, що належав її чоловіку, та за ненадання надбавки до пенсії, як одинокій особі на утримані якої знаходилась непрацездатна донька (тобто я), ненадання копій справи в тому числі у 2006 році, що призвело до важких наслідків, та зобов`язати донарахувати відповідні суми та витребувати з Пенсійного фонду України та з Держави Україна шляхом відшкодування чи списанні з рахунку Державної казначейської служби України (у відповідності до наданого Розрахунку - абзац ,00 гривень та 217796,00 гривень, відповідно, не донарахованих сум пенсії в наслідок бездіяльності, а також модальну шкоду відповідно до доданої до даного позову заяви про відшкодування моральної шкоди - абзаци 8-16, 34-36, 38, 40-48, 53, 54, 55, 56, 83, 93- 100, 101, 101а, 101б, 101в, 102, 103, 124, 129;

по відповідачу №3 Міністерство соціальної політики України - визнати неправомірними та протиправними дії Міністерства соціальної політики України на підставі не наданої допомоги на догляд лежачій хворій ОСОБА_5 (у відповідності до наданого Розрахунку - абзац 124) у сумі 5390,00 гривень та зобов`язати його донарахувати відповідні суми та виплатити або цю суму витребувати з Держави Україна шляхом відшкодування чи списання з рахунку Державної казначейської служби України, а також моральну шкоду відповідно до доданої до даного позову заяви про відшкодування модальної шкоди - абзаци 10-14, 34-36, 38, 40-42, 48, 64, 65, 67, 83, 85, 87, 94-100, 124, 129;

по відповідачу №4 Міністерство охорони здоров`я України - визнати бездіяльністю відсутність дій Міністерства охорони здоров`я України на підставі не передання медичних даних обстеження ОСОБА_5 на комісію по призначенню групи інвалідності (МСЕК), та зобов`язати виплатити за рахунок коштів Міністерства охорони здоров`я України, його винних осіб, якщо такі будуть встановлені (у відповідності до наданого Розрахунку - абзац 124) суму у 58890,00 гривень, або цю суму витребувати з Держави Україна шляхом відшкодування чи списання з рахунку Державної казначейської служби України, а також моральну шкоду відповідно до доданої до даного позову заяви про відшкодування моральної шкоди - абзаци 22, 34, 35, 36а, 40, 41, 42, 48, 49, 50, 50а, 53а, 53б, 53в, 64, 68, 68а, 68б, 68в, 68г, 109-115, 124, 129;

по відповідачу №5 Рівненська обласна державна адміністрація - визнати бездіяльністю відсутність дій Рівненської обласної державної адміністрації, а також визнати неправомірними та протиправними їх дії на підставі приховування факту отримання електронного звернення ОСОБА_5 , оформленого по всій формі на скриньку , що була однією з офіційних скриньок на той момент та по факту невжиття ніяких заходів для розгляду даної заяви про матеріальну допомогу, та зобов`язати Рівненську обласну державну адміністрацію виплатити за рахунок коштів ОДА, його винних осіб, якщо такі будуть встановлені, (у відповідності до наданого Розрахунку - абзац 124) суму у 3000,00 гривень, або цю суму витребувати з Держави Україна шляхом відшкодування чи списання з рахунку Державної казначейської служби України, а також моральну шкоду відповідно до доданої до даного позову заяви про відшкодування моральної шкоди - абзаци 24, 34, 35, 38, 40-42, 64, 65а, 67, 68, 116, 124, 129;

по відповідачу №6 Рівненська обласна рада - визнати неправомірними та протиправними дії Рівненської обласної Ради на підставі необґрунтованого зменшення витребуваного розміру матеріальної допомоги, яку ОСОБА_5 просила для лікування та інших важливих потреб. Неподання відповідних сум, які мали своє документальне підтвердження унеможливило лікування та призвело до важких наслідків - смерті людини. Прошу витребувати з Обласної Ради (у відповідності до наданого Розрахунку - абзац 124) 14000,00 гривень недоотриманих сум матеріальної допомоги, або суму витребувати з Держави Україна шляхом відшкодування чи списання з рахунку Державної казначейської служби України, а також моральну шкоду відповідно до доданої доданого позову заяви про відшкодування моральної шкоди - абзаци 25, 26, 34, 35, 38, 40-42, 64, 65а, 67, 68, 117, 118, 124, 129;

по відповідачу №7 Костопільська районна державна адміністрація - визнати неправомірними та протиправними дії Костопільської районної державної адміністрації на підставі відмови у виділенні матеріальної допомоги з незаконних підстав (у відповідності до наданого Розрахунку - абзац 124) у розмірі 2000,00 гривень. Прошу витребувати з Костопільської районної державної адміністрації 2000,00 гривень недоотриманих сум матеріальної допомоги, або суму витребувати з Держави Україна шляхом відшкодування чи списання з рахунку Державної казначейської служби України, а також моральну шкоду відповідно до доданої до даного позову заяви про відшкодування моральної шкоди - абзаци 28, 34, 35, 38, 40-42, 64, 65а, 67, 68, 120, 124, 129;

по відповідачу №8 Костопільська районна рада - визнати неправомірними та протиправними дії Костопільської районної ради на підставі відмови у надані матеріальної допомоги ОСОБА_5 з аргументацією відсутності коштів. Прошу витребувати з Костопільської районної ради (у відповідності до наданого Розрахунку - абзац 124) 11500,00 гривень - незаконно не наданих сум матеріальної допомоги. Державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сук проти України" (Заява №10972/05) абзац 24. «Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджету, оскільки державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (див., з-поміж інших судових рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v, Russia)», або цю суму витребувати з Держави Україна шляхом відшкодування чи списання з рахунку Державної казначейської служби України, а також моральну шкоду відповідно до доданої до даного позову заяви про відшкодування моральної шкоди - абзаци 29, 30, 34, 35, 38, 40-42, 64, 65а, 67, 68, 121, 122, 124, 129;

по відповідачу №9 Костопільська міська рада - визнати неправомірними та протиправними дії Костопільської міської ради на підставі необґрунтованого зменшення витребуваного розміру матеріальної допомоги, яку ОСОБА_5 просила для лікування та інших важливих потреб. Ненадання відповідних сум, які мали своє документальне підтвердження унеможливило лікування та призвело до важких наслідків - смерті людини. Прошу витребувати з Костопільської міської ради (у відповідності до наданого Розрахунку - абзац 124) 8500,00 гривень недоотриманих сум матеріальної допомоги, або суму витребувати з Держави Україна шляхом відшкодування чи списання з рахунку Державної казначейської служби України, а також моральну шкоду відповідно до доданої до даного позову заяви про відшкодування моральної шкоди - абзаци 31, 34, 35, 38, 40-42, 64, 65а, 67, 68, 123, 124, 129;

по відповідачу №10 депутат Рівненської обласної ради Кучерук Микола Герасимович - визнати бездіяльністю відсутність дій депутата Рівненської обласної ради Кучерука Миколи Герасимовича, на підставі нерозгляду заяви ОСОБА_5 про надання матеріальної допомоги за 15 діб до смерті, що унеможливило її лікування та призвело до смерті. Прошу витребувати з депутата Рівненської обласної ради Кучерука Миколи Герасимовича (у відповідності до наданого Розрахунку - абзац 124) 5000,00 гривень недоотриманих сум матеріальної допомоги, або суму витребувати з Держави Україна шляхом відшкодування чи списання з рахунку Державної казначейської служби України, а також моральну шкоду відповідно до доданої до даного позову заяви про відшкодування моральної шкоди - абзаци 27, 34, 35, 38, 40-42, 64, 65а, 67, 68, 119, 124, 129.

Пунктом 4 частини першої статті 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч.2 ст.171 КАС України).

Так, перевіряючи на виконання положень ч.1 ст.171 КАС України даний позов, суддею встановлено, що заявлені позовні вимоги стосуються, зокрема, дій Костопільського районного суду та Рівненського апеляційного суду, суддів Олійника Петра Володимировича, Грипіч Лілії Андроніківни, Василевича Віктора Степановича, Шимків Степана Степановича щодо розгляду заяви ОСОБА_5 про визнання юридичного факту.

Статтею 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України "Про судоустрій і статус судів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Відповідно до статті 6 Закону №1402-VIII здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, щодо розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Статтею 14 Закону №1402-VIII закріплене право на перегляд справи та оскарження судового рішення, а саме: Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 23 Закону №1402-VIII передбачено, що суддя місцевого суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом.

Суддя апеляційного суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом (ч.2 ст.28 Закону №1402-VIII).

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.7, 9 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч.4 ст.46 КАС України).

У постанові від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 (провадження №11-669апп18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що позовна вимога про визнання незаконними дій/бездіяльності посадових осіб суду не може розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

У своєму рішенні Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки: згідно з приписами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ЦПК України, дотримання вимог процесуального закону є обов`язками суду під час здійснення правосуддя у конкретній справі; закони України не передбачають можливості розгляду в суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, оскільки такі дії/бездіяльність пов`язані з розглядом судової справи навіть після його завершення; вирішення в суді спору за такою позовною вимогою буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом; вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені в ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені; усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені; оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Отже, з урахуванням наведеного, суд зазначає, що позов ОСОБА_1 до відповідача №1 Держава Україна про визнання неправомірними та протиправними дії Костопільського районного суду та Рівненського апеляційного суду, суддів Олійника Петра Володимировича, Грипіч Лілії Андроніківни, Василевич Віктора Степановича , Шимків Степана Степановича на підставі відмови у розгляді заяви про визнання юридичного факту перебування на фронті в зв`язку з тим, що існувала норма прямої дії, яка передбачала право на звернення до суду загальної юрисдикції у встановленні факту перебування на фронті, та стягнення матеріальної й моральної шкоди, не може бути предметом судового розгляду, а отже не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Щодо інших позовних вимог, пред`явлених ОСОБА_1 до відповідачів 2-10, суд зазначає таке.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказала, що про свої права на грошові кошти, матеріальні активи та інші види рухомого майна, в тому числі "законні очікування" своєї померлої мами, які вже належали їй або по праву могли їй належати, позивач дізналася з відповіді Пенсійного Фонду України, датованої 11.10.2019, де було сказано, що вона як спадкоємиця має право отримати все, що вище перераховане, на протязі шести місяців з моменту смерті мами, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач в позові також зазначила, що відповідно до вимог українського законодавства вона унаслідувала все майно, що належало їй, в тому числі грошові кошти, матеріальні активи та інші види рухомого майна померлої мами, які вже належали їй, або по праву могли їй належати, в тому числі "законі очікування" (арк.4 позовної заяви).

Таким чином, зі змісту позовної заяви судом встановлено, що позов про стягнення (витребування) з відповідачів матеріальної шкоди - один мільйон чотириста дванадцять тисяч гривень, моральної шкоди - п`ять мільйонів сімсот п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот гривень, позивачем пред`явлено у зв`язку з порушенням, на думку позивача, внаслідок поведінки відповідачів прав та законних інтересів померлої мами позивача ОСОБА_5 , у тому числі невиплату компенсацій, допомог, пенсії, право на отримання яких вважає наявним позивач як спадкоємець померлої ОСОБА_5 .

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).

При цьому, частиною третьою статті 19 КАС України визначено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.1 ч.1 ст.3 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Суд зазначає, що позивач особисто не перебувала в правовідносинах з жодним з відповідачів. Як встановлено з позову, учасником таких правовідносин з відповідачами була мати позивача ОСОБА_5 . Спірні правовідносини, які є предметом даного судового спору, стосуються захисту майнових інтересів позивача в порядку спадкування.

Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відтак, суд встановив, що даний спір має приватноправовий характер.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим, оскільки заявлені у позові вимоги спрямовані на захист прав, свобод та інтересів позивача у сфері спадкових правовідносин приватноправового характеру, розгляд яких належить до юрисдикції місцевого загального суду.

При вирішення даного питання, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками (п.36 рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства"). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п.30 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.08.2013, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п.24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006, заяви №29458/06 і №29465/04).

Таким чином, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у відкритті провадження в адміністративній справ слід відмовити.

Керуючись статтями 170, 241, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи в частині позовних вимог, пред`явлених до відповідачів 2-10, віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Дорошенко Н.О.