Справа № 203/4659/19
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/4659/19
Провадження № 2-а/0203/17/2020
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Колесніченко О.В.,

при секретарі - Давіденко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі у спрощеному провадженні справу у паперовій формі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульно поліції, інспектора роти 2 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Краснокутської Вікторії Валентинівни, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами скасувати постанову серії ЕАК №1848954 від 11 грудня 2019 року інспектора роти 2 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області сержанта поліції Краснокутської В.В. про накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. через порушення вимоги пп.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, посилаючись на те, що поліцейським зупинено автомобіль ніби-то за порушення ПДР, проте ніяких порушень він не здійснював і проїзд перехрестя на жовтий миготливий сигнал здійснив на завершення проїзду перехрестя, що вважає незаконною причиною зупинки, у зв`язку з чим, за відсутності складеного протоколу про адміністративне правопорушення за порушення ПДР або оформлення матеріалів ДТП, перевірка наявності полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів незаконна, тому позивач просив суд скасувати постанову серії ЕАК №1848954 від 11 грудня 2019 року інспектора роти 2 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області сержанта поліції Краснокутської В.В.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2020 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Відповідач УПП в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції 23 січня 2020 року подав через канцелярію суду відзив, в якому позов не визнав в повному обсязі з тих підстав, що позивач був зупинений правомірно, оскільки автомобіль перетинав регульоване перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, що є порушенням ПДД, та, при цьому, встановлено було, що водій не мав взагалі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому постанова складена за порушення п.2.1 «ґ» ПДР та ч.1 ст. 126 КУпАП у відповідності з вимогами КУпАП та ПДР, у зв`язку з чим просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач інспектор роти 2 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області сержант поліції Краснокутська В.В. окремо від УПП в Дніпропетровській області відзив не подавала, отримавши через уповноважену особу УПП копію позовної заяви 14 січня 2020 року.

Також УПП в Дніпропетровській області надало суду відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, що здійснений під час складання оскаржуваної постанови.

Позивач в судове засідання не прибув та у поданих 27 лютого 2020 року письмових поясненнях послався на судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанції в обґрунтування своєї позиції по справі, а також клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, представників не уповноважили та у поданому відзиві відповідач УПП в Дніпропетровській області клопотав про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі постанови серії ЕАК №1848954 від 11 грудня2019 року, винесеної інспектором роти 2 батальйону 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержантом поліції Краснокутською В.В., ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП за порушення ним вимог пп.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, а саме: 11 грудня 2019 року о 09 год.16 хв. у м. Дніпро по пр. Дмитра Яворницького, 77 водій керував транспортним засобом Ford Focus AE НОМЕР_1 без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив вимоги п. 2.1«ґ» Правил дорожнього руху (а.с.4).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

При цьому суд приймає до уваги, що згідно до пп. «ґ» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

З наданого відповідачем 23 січня 2020 року відеозапису з нагрудної камери відеоспостереження від 11 грудня 2019 року, що долучений до матеріалів справи на СD-носії, вбачається, що позивач зупинений інспектором патрульної поліції у зв?язку з проїздом перехрестя вул. Андрія Фабра та пр. Дмитра Яворницького на заборонений жовтий сигнал світлофора, що зафіксовано на цьому відео, обставини чого позивач не заперечував, проте зазначив, що не мав технічної можливості зупинитися, тому завершував проїзд перехрестя на цей сигнал світлофора.

Відповідно до п. 8.10. Правил дорожнього руху у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Разом з тим, п. 8.11. Правил дорожнього руху передбачає, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

З вказаного вище відеозапису видно, що позивач пояснив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора технічною неможливістю запинити транспортний засіб, як це вказано у п.8.10 ПДР, у зв`язку з чим діяв згідно з п.8.11 ПДР, що інспекторами поліції взято до уваги при вирішенні питання про складення відповідно протоколу згідно ст. 280 КУпАП.

Доводи позивача в позовній заяві про те, що він здійснював проїзд перехрестя на дозволений жовтий миготливий сигнал світлофора не знайшли підтвердження доказами та спростовуються відеозаписом (а.с.19).

За встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що інспектором правомірно був зупинений у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» транспортний засіб, яким керував позивач, оскільки дії позивача, як водія, при проїзді перехрестя мали усі ознаки порушення вимог пп. «ґ» п. 8.7.3, п.8.10 Правил дорожнього руху, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження інспектора патрульної поліції.

Згідно підпунктом «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Як встановлено за розгляду справи, позивач не заперечує факт непред`явлення страхового поліса для перевірки на вимогу працівника поліції, оскільки такий поліс у нього взагалі був відсутній, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського від 11 грудня 2019 року, а також витягом з бази МТСБУ, долученим до матеріалів справи (а.с.25).

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 21.2 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Пунктом 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно зі статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно, вказаним Законом передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Таким чином, імперативні приписи абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» і пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Саме такий правовий висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові від 21 листопада 2019 року у справі № 522/22180/16-а, а також аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року (справа 127/19283/17), від 13 березня 2019 року (справа 686/15383/17), від 02 грудня 2019 року (справа 766/10693/17).

Відповідно, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що контроль за наявністю поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється Національною поліцією тільки і виключно при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, оскільки такого застереження (або виключення) Правила дорожнього руху не містять.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №545/3654/16-а як на таку, що нібито містить правову позицію, якою позивач обґрунтовує свій позов, про те, що право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності виключно двох випадків, передбачених Законом №1961-ІV, а саме: - при складенні протоколу щодо порушень ПДР; - при оформленні ДТП не відповідають дійсності, оскільки вказана постанова таких висновків не містить і має інші фактичні обставини справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ч.2 ст. 2 КАС України, відповідач довів належними, допустимими і достатніми доказами правомірність винесеної постанови, а позивач не навів доказів на спростування останніх, у зв?язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.143 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 6-9, 77, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 286, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні його адміністративного позову до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульно поліції, інспектора роти 2 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержанта поліції Краснокутської Вікторії Валентинівни, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Повний текст постанови складений 27.02.2020.

Суддя О.В. Колесніченко