Справа № 360/4668/19
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року справа №360/4668/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., секретаря судового засідання Сухова М.Є., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Тарасова Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 р. у справі № 360/4668/19 (головуючий І інстанції О.В. Ірметова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення грошового забезпечення за час затримки виконання рішення суду,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач-1, ГУДФС), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-2, ДФС), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Луганській області та Державної фіскальної служби України щодо несвоєчасного поновлення ОСОБА_1 на посаді; стягнути з Головного управління ДФС у Луганській області та ДФС України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час затримки виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року у справі № 360/1609/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді за період з 15.06.2019 по 26.09.2019 в сумі 41835,04 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд: визнав протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо несвоєчасного поновлення ОСОБА_1 на посаді; стягнув з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 червня 2019 року по 26 вересня 2019 року у розмірі 41835,04 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. В решті позовних вимог відмовив.

Головне управління ДФС у Луганській області, з рішенням суду першої інстанції не погодилось, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно п. 1.2 Номенклатури посад підрозділів податкової міліції Державної фіскальної служби України, затвердженої наказом ДФС України від 15.06.2017 № 421, головою Державної фіскальної служби України призначається, крім іншого, особи начальницького складу підрозділів внутрішньої безпеки, отже апелянт не міг самостійно прийняти рішення про поновлення позивача на посаді. Наказом ДФС України від 25.09.2019 № 1535-о «Про виконання рішення суду», позивача було поновлено на посаді. Наказ апелянта від 26.09.2019 № 816-о «Про оголошення наказу» виданий на підставі наказу ДФС України від 25.09.2019 № 1535-о, тобто є похідним. Отже, висновок про наявність вини апелянта в затримці поновлення позивача на посаді не відповідає дійсності. Також, судом невірно обчислено суму, яка підлягає стягненню за час затримки виконання рішення суду, оскільки рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу, отже днем видання наказу про поновлення позивача на роботі є 25.09.2019, а сума середнього заробітку за час затримки складає 41432,78 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Наказом ДФС України від 15.03.2019 №81-ос "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом "г" п. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР (а.с. 13).

Наказом ГУ ДФС від 19.03.2019 №111-о звільнено ОСОБА_1 з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом "г" п. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР з 19 березня 2019 року (а.с. 14-15).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року у справі № 360/1609/19 задоволено позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді, а саме суд: визнав протиправним та скасував наказ в.о. голови Державної фіскальної служби України Власова О.С. від 15 березня 2019 року № 81-ос про звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_1 завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області (М-107417) з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом "г" (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі) пункту 64 Положення; визнав протиправним та скасував наказ Головного управління ДФС у Луганській області від 19 березня 2019 року № 111-ос про звільнення з 19 березня 2019 року підполковника податкової міліції ОСОБА_1 завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області (М-107417) з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпункту "г" (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі); поновив підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаді завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області з 20 березня 2019 року; стягнув з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2019 року по 14 червня 2019 року у розмірі 36497,40 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді рішення суду звернуто до негайного виконання. (а.с. 17-20),

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року змінено рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року у справі № 360/1609/19 в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2019 року по 14 червня 2019 року на суму 34996,62 грн. (а.с. 22-24).

15 серпня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 59815493 про примусове виконання виконавчого листа № 360/1609/19, виданого Луганським окружним адміністративним судом 14.06.2019, про поновлення підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаді завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області з 20 березня 2019 року (а.с. 25).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 5100,00 грн (а.с. 26-27).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 10200,00 грн (а.с. 28-29).

Наказом ДФС України від 25.09.2019 № 1535-с "Про виконання рішення суду" скасовано наказ Державної фіскальної служби України №81-ос від 15.03.2019 "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлено підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на службі та на посаді завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області з 20 березня 2019 року (а.с.34, 97).

Наказом Головного управління ДФС у Луганській області №816-о від 26.09.2019 оголошено наказ Державної фіскальної служби України від 25.09.2019 №1535-о "Про виконання рішення суду", скасовано наказ Головного управління ДФС у Луганській області від 19.03.2019 №111-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", вважати поновленим ОСОБА_1 на службі та посаді завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області Головного управління ДФС у Луганській області з 20 березня 2019 року (а.с.36, 98).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За частиною 2 статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Не виконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини 2 статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Суд зазначає, що стаття не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі в разі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема пред`явлення рішення до примусового виконання, що вказує на його бажання бути поновленим на роботі.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно з статтею 236 КЗпП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що наявність вини відповідача в затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог. Наявність вини випливає з норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від від 21 березня 2018 року у справі № 243/2748/16-ц і від 27 червня 2019 року у справі №821/1678/16, від 02 жовтня 2019 року у справі №823/1507/18, та правовою позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України викладеною у постанові від 23 червня 2015 року у справі № 21-63а15.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Враховуючи те, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року у справі № 360/1609/19 в частині поновлення позивача на посаді добровільно виконана шляхом прийняття наказу ДФС України від 25.09.2019 № 1535-с та наказу Головного управління ДФС у Луганській області №816-о від 26.09.2019 якими позивача поновлено на службі та посаді з 20 березня 2019 року.

Тобто, виконання судового рішення від 14.06.2019 про поновлення на посаді, незважаючи на зазначення в рішенні суду про негайне його виконання, відбулося лише 26.09.2019.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Суд не приймає посилання апелянта на те, що рішення суду у справі № 360/1609/19 про поновлення позивача на роботі не виконувалося з вини ДФС як суб`єкта владних повноважень, який призначає осіб начальницького складу підрозділів внутрішньої безпеки, , а не відповідача, суд вважає безпідставними, оскільки особою, уповноваженою на проведення розрахунків з позивачем, є територіальний орган ДФС - Івано-Франківська митниця ДФС, де позивач працює та отримує заробітну плату.

Разом з цим, суд першої інстанції помилково визначив кінцеву дату періоду затримки в поновленні позивача на посаді згідно з рішенням суду, як 26.09.2019, оскільки як зазначалось, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу, наказом яким позивача поновлено є наказ ДФС України від 25.09.2019 № 1535-с, наказом на підставі якого позивач приступив до виконання обов`язків є наказ Головного управління ДФС у Луганській області №816-о від 26.09.2019.

Тому розрахуванню підлягає в період з 15 червня 2019 року по 25 вересня 2019 року включно, з урахуванням святкових днів у цей період, кількість робочих днів становить 103 днів, а сума середнього заробітку, який підлягає стягненню 41432,78 грн (402,26 грн х 103), у зв`язку чим рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року підлягає зміні в цій частині.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції частково невірно застосовано норми матеріального права до певних правовідносин у цій справі, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 р. у справі № 360/4668/19 - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 р. у справі № 360/4668/19 - змінити виклавши третій абзац її резолютивної частини у наступній редакції:

«Стягнути з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 червня 2019 року по 25 вересня 2019 року у розмірі 41432 (сорок одна тисяча чотириста тридцять дві) гривні 78 коп. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів»

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 р. у справі № 360/4668/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано колегією суддів 03 березня 2020 року.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: А.В. Гайдара

І.Д. Компанієць