Справа № 200/1207/20-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 р. Справа№200/1207/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В. за участю секретаря Котова С.Ю., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (юридична адреса: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, буд. 32, ) про скасування постанови ВП№60795542 від 20.01.2020 року, -

За участю сторін:

Від позивача не зявився

Від відповідача Балдинюк М.Ю. ( за витягом)

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови про відкладання проведення виконавчих дій по ВП№60795542 від 20.01.2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №200/1207/20-а та призначено судове засідання на 28 лютого 2020 року за правилами, встановленими нормами статті 287 КАС України, зобов`язано позивача надати обґрунтовані пояснення причин пропуску строку звернення до суду, та зобов`язано відповідача надати інформацію про стан виконавчого провадження №60795543.

25 лютого 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та матеріали виконавчого провадження .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, про зупинення провадження залишено без задоволення.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до положень статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи наведене та вимоги ст. 287 КАС України суд важає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Щодо позиції позивача та заперечень відповідача суд зазначає.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 05.12.2019 року було відкрито виконавче провадження №60795543. 20.01.2020 року відповідачем винесено постанову про відкладення виконавчих дій до 31.01.2020 року на підставі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач вважає, що така підстава, як розгляд в суді іншого позову не дає право виконавцю відкладати провадження, якщо в суді розглядається інший позов. Дії відповідача щодо винесення постанови про відкладення виконавчих дій від 20.01.2020 року №60795543 вважає протиправними. Враховуючи викладене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та скасувати оскаржувану постанову.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив, відповідно до якого заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначив, що на виконанні відділу перебуває виконавчий лист по справі №0540/8802/18-а, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 25.04.2019 року про зобов`язання Маріупольську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 грудня 2017 року та прийняти рішення відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». 05.12.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. 11.01.2020 року на адресу відділу надійшла скарга боржника, якою повідомлялось про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, з посиланням па рішення Маріупольської міської ради № 7/43-4217 від 30.07.2019. Також, на адресу відділу надійшла заява стягувача, якою повідомлялось про оскарження рішення, на яке посилається боржник, у судовому порядку. Крім того, стягувач просив не закінчувати виконавче провадження, у зв`язку з тим, що на її думку, рішення суду не є виконаним.Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.12.2019 року по справі № 263/17426/19 (провадження №2-а/263/370/2019) відкрито провадження у адміністративній справі. Зазначив, що рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області у справі № 263/17426/19 (провадження № 2-а/263/370/2019) має суттєве значення для виконавчого провадження, оскільки зазначеним рішенням буде встановлена правомірність (законність) рішення Маріупольської міської ради № 7/43-4217 від 30.07.2019 року, на яку боржник посилається як на підставу належного виконання рішення суду. Тобто, фактично, буде встановлено, чи виконано рішення суду, що перебуває на виконанні відділу, боржником. В залежності від рішення суду, державним виконавцем буде винесено або постанова про закінчення виконавчого провадження (у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду), або постанова про накладення штрафу на боржника, за невиконання рішення суду.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Центральним РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області 20.10.2016 року), зареєстрованою з 15.03.2002 року, номер запису 1 004749. (а.с. 2)

Відповідач - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, на підставі ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.5 цього ж Закону здійснює повноваження щодо виконання судових рішень, в порядку передбаченому цим Законом, а тому, згідно положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.1 ст.19, ст.287 КАС України позивач може оскаржити до суду в порядку адміністративного судочинства рішення, дії чи бездіяльність органу виконання судових рішень.

Судом встановлено, що 05.12.2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Балдинюком М.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60795543 з примусового виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду по справі №0540/8802/18-а, виданого 25.04.2019 року про зобов`язання Маріупольської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 грудня 2017 року та прийняти рішення відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». (а.с. 3,52)

В матеріали справи долучено Рішенням Маріупольської міської ради від 30.07.2019 року №7/43-4217, яке прийнято на виконання ухваленого Донецьким окружним адміністративним судом рішення, за виконавчим листом № 0540/8802/18а від 25.04.2019 р., відповідно до якого розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18.12.2017 р. та відмовлено у наданні дозволу на викуп земельної ділянки ОСОБА_1 . (а.с. 49-50)

Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2019 року відкрито провадження у справі № 263/17426/19 за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення від 30.07.2019 року №7/43-4217 .

20.01.2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Балдинюком М.Ю. було винесено по постанову про відкладення проведення виконавчих дій у ВП №60795543 до 31.01.2019 року, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.12.2019 року по справі № 263/17426/19 (провадження №2-а/263/370/2019) відкрито провадження у адміністративній справі. (а.с. 7)

Таким чином, спірним питанням є правомірність винесення постанови від 20.01.2020 року ВП №60795543 про відкладення проведення виконавчих дій.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив із наступного.

Положеннями статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) (в редакції чинній на момент прийняття спірної постанови) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 5 статті 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої-другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями, за якимиборжникзобов`язанийособистовчинитипевнідіїабоутриматисявідїхвчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону № 1404-VІІІ за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторонни виконавчого провадження, відрядження сторонни виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторонни були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Аналізуючи вимоги статті 32 Закону № 1404-VІІІ суд зазначає, що законодавцем надано право виконавцю відкладати виконавчі дії, та звертає увагу, що не визначений виключний перелік обставин, за яких державний виконавець може відкласти виконавче провадження.

Крім того, суд зазначає, що оскаржувана постанова прийнята на визначений строк, тобто, строк дії постанови до 30.01.2020 року, тобто є вичерпним. Тобто строк дії оскаржуваної постанови сплинув.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що державним виконавцем дотримано вимог чинного законодавства при прийнятті постанови від 20.01.2020 року у виконавчому провадженні №60795543 про відкладення виконавчих дій, оскільки достатньою підставою для її винесення є наявність обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами,у зв`язку з чим, в задоволенні позовних вимог про скасування постанови ВП№60795542 від 20.01.2020 рокуслід відмовити на підставі положень ч.1 ст.245 КАС України.

Крім того, суд звертає увагу, що статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Така правова норма спрямована на ефективне забезпечення відновлення порушеного права, оскільки суд не може обмежитись лише констатацією факту такого порушення, що само по собі не матиме суттєвого впливу на право особи, за захистом якого вона звернулася до суду.

В даному випадку можна констатувати, що рішення суб`єкт владних повноважень, яке є предметом розгляду даної справи вже вичерпало свою дію конкретним періодом, на який воно було прийнято, отже поновлення порушеного права позивача фактично вже відбулось.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

У відповідності положень ст. 139 КАС України судові витрати не розподіляються.

З огляду на викладене, на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 17, 32, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (юридична адреса: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, буд. 32, ) про скасування постанови від 20.01.2020 року за ВП №60795542 відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 28 лютого 2020 року. Повний текст рішення складено та підписано 28 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова