Справа № 144/1348/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 144/1348/16-а

02 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Граб Л.С. Іваненко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про визнання дій і рішення суб`єкта владних повноважень неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Теплицького районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про визнання неправомірними дій та рішень УПФ України у Теплицькому районі Вінницької області від 15.06.2016 № 117437 щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Віницької області № 18/147 від 19.05.2016, а також перерахунку його пенсії з 01.07.2013 в розмірі 80% від заробітної плати; зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі Вінницької області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (в редакції що була чинною на час призначення пенсії) в розмірі 90% від середнього заробітку на підставі довідки, виданої прокуратурою Вінницької області № 18/147 від 19.05.2016, починаючи з 01.01.2016.

Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 10 листопада 2016 року позов задоволено частково, визнано неправомірними дії та рішення УПФ у Теплицькому районі Вінницької області від 15.06.2016 № 117437 щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Вінницької області № 18/147 від 19.05.2016; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі Вінницької області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ(в редакції що була чинною на час призначення пенсії) в розмірі 80% від середнього заробітку на підставі довідки виданої прокуратурою Вінницької області № 18/147 від 19.05.2016, починаючи з 01 січня 2016 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідно до постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі Вінницької області задоволено повністю, постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 10 листопада 2016 року скасовано; прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

У зв`язку з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 позивач звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року за виключними обставинами, в якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року та ухвалити нову, якою апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 10 листопада 2016 року - без змін.

Відповідач у відзиві на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами заперечив проти її доводів і просить відмовити в задоволенні вказаної заяви та залишити в силі постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно із заявою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.02.2020 відповідач просить суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення заяви позивача, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви позивача, суд вважає, що в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами необхідно відмовити та залишити відповідне судове рішення в силі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

П.1 ч.5 ст.361 КАС України встановлено, що підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно з ч.6 ст.361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Оцінюючи доводи заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 20.11.1997 на підставі наказу № 768к ОСОБА_1 звільнений з органів прокуратури за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (ст. 38 КЗпП України).

07.06.2016 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Теплицькому районі Вінницької області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням окладів працівників прокуратури з урахуванням довідки про заробітну плату від 19.05.2016 №18/147.

Згідно з протоколом засідання комісії по вирішенню питань, пов`язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій в управлінні Пенсійного фонду України в Теплицькому районі №117437 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, оскільки умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, проте на даний час відповідне рішення Кабінету Міністрів України щодо перерахунку пенсій відсутнє і Законом України "Про внесення змін до законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 02.03.2015 з 01.06.2015 скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру", а відтак пенсії з 01.06.2015 не призначаються, а призначені раніше не перераховуються.

Не погодившись із відмовою у проведенні йому перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, Вінницький апеляційний адміністративний суд виходив з того, що згідно з ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України. Водночас, станом на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Водночас, відповідно до ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, Конституційний Суд України уповноважений визначати у своєму рішенні момент втрати чинності законів, інших актів або їх окремих положень, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

У резолютивній частині рішення №7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 року встановлено наступний порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Таким чином, саме з 13 грудня 2019 року втратили чинність положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, згідно з якими повноваження з визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури делеговано Кабінету Міністрів України.

Отже, станом на день звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки на момент вчинення таких дій частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яка передбачала, що умови та порядок перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, визначаються Кабінетом Міністрів України, була чинною.

В свою чергу, відповідно до ч.6 ст.361 КАС України при перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні №7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 року не можуть бути застосовані до правовідносин щодо перерахунку пенсії позивачеві за період до 13.12.2019 відповідно до заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 листопада 2018 року в справі №755/4893/18 (755/18431/15-а) щодо перегляду судового рішення за виключними обставинами на підставі п.1 ч.5 ст.361 КАС України.

Відповідно до обставин вказаної справи Верховний Суд розглядав питання щодо наявності підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами у зв`язку з визнанням неконституційним положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Враховуючи положення чинного законодавства, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин правової норми, яка визнана неконституційною, оскільки вона втрачає силу з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України та не має зворотної сили.

Згідно з ч.1 ст.341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Отже, при вирішенні справи суд враховує висновки суду касаційної інстанції, в тому числі і щодо застосування норм процесуального права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з урахуванням положень законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для перегляду за виключними обставинами та скасування постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року відсутні, тому заява позивача про перегляд вказаного судового рішення за виключними обставинами задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року відмовити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення відповідно до ч.2 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду складена в повному обсязі 02 березня 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Граб Л.С. Іваненко Т.В.