Справа № 240/348/20
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

03 березня 2020 року м. Житомир справа № 240/348/20

категорія 112030300

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Романченко Є.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 26.01.2011 по 30.06.2011 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії протиправними;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити їй компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Народицького районного суду Житомирської області від 06.10.2011 у справі №2-а-2874/11 за період з 26.01.2011 по 30.06.2011 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху направлена особі, яка її подала, та вручена адресату 18.02.2020, про що свідчить зворотнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали суду, 24.02.2020 до суду надійшла заява про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку. У вказаній заяві позивач просить визнати причини пропуску нею строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів по справі № 240/348/20 поважними та поновити даний строк; прийняти до розгляду позовну заяву по справі № 240/348/20. Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що про порушення свого права їй стало відомо лише після отримання відповіді - відмови від відповідача на своє звернення та надання юридичної консультації правозахисника, лише після чого своєчасно використано можливість звернутись до суду для відновлення свого порушеного права, починаючи з часу його фактичного порушення. На переконання позивача, звернення до суду раніше унеможливлено об`єктивними обставинами, а саме тим, що на момент перерахування коштів на її картковий рахунок не було надано жодних документів, які свідчили б про складові виплаченої суми та не повідомлено відповідачем про те, що до даної суми не включена складова компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати відповідно до постанови суду по справі № 2-а-2874/11, а сама вона цього з`ясувати не могла, оскільки надіялась на чесність та порядність відповідача в особі його посадових осіб в проведенні розрахунків, не маю юридичної освіти, не знаючи особливостей законодавства. Також позивач, посилаючись на частину другу статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 24.04.2018 в справі № 646/6250/17, вважає, що причини пропуску нею процесуального строку на звернення до суду за захистом своїй прав та законних інтересів є поважними.

Надаючи оцінку аргументам позивача, наведеним у заяві від 21.02.2020, суд ураховує, що в ухвалі суду від 23.01.2020 судом установлено, що строк звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати саме з 29.09.2017.

Суд зауважує, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У свою чергу юридична необізнаність позивача не може бути поважною причиною для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Також суд звертає увагу на те, що позивач не була позбавлена можливості звернутися до Пенсійного фонду щодо надання розрахунку доплати пенсії відповідно постанови Народицького районного суду Житомирської області від 06.10.2011 в справі № 2а-2874/11 за період з 26.01.2011 по 30.06.2011 та проведення розрахунку і виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії згідно вказаного судового рішення за період з 26.01.2011 по 30.06.2011 по день фактичної виплати, а саме по 29.09.2017, у будь який час після зарахування перерахованої пенсії на її картковий рахунок. Факт звернення позивача до відповідача із заявою про виплату компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Народицького районного суду Житомирської області від 06.10.2011 у справі № 2-а-2874/11, у грудні 2019 року не змінює моменту, з якого вона повинна була дізнатись про порушення своїх прав. Зазначена дата свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Стосовно посилань позивача у заяві від 21.02.2020 на частину другу статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, то суд акцентує увагу на тому, що в ухвалі суду від 23.01.2020 вже надано оцінку вказаним аргументам позивача.

Додатково суд наголошує, що питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року N 159.

У статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III закріплено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно із ст. 7 вказаного Закону, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Тобто, пенсійний орган, з вини якого пенсіонеру не було вчасно нараховано та виплачено пенсію, повинен здійснити виплату такої пенсії з одночасною виплатою суми компенсації. Невиплата пенсіонеру суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснена виплата заборгованості по пенсії, є порушенням прав пенсіонера на отримання такої компенсації з метою захисту якого він може звернутися до суду. При цьому реалізації особою права звернення до суду за захистом порушеного права щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії можлива у шестимісячний строк, встановлений частиною 2 статті 122 КАС України.

Водночас приписами частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (зі змінами та доповненнями) врегульовано строк, за який може бути виплачено пенсію.

За наведених обставин, суд вважає, що викладені позивачем у заяві про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку, яка подано до суду на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху на підставі ч. 1 ст. 123 КАС України, причини пропуску строку звернення до суду є неповажними.

Частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, позовну заяву ОСОБА_1 необхідно повернути позивачу.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 123, 161, 169, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко