Справа № 160/1555/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 березня 2020 року Справа № 160/1555/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:
10.02.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 03.03.2020 року, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командувача Національної гвардії України від 20.11.2019 року № 622 (зі змінами, внесеними наказом командувача Національної гвардії України від 13.01.2019 року № 20) в частині накладення на начальника варти взводу начальників варт військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання прапорщика ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді позбавлення військового звання прапорщик із звільненням з військової служби в запас;

- визнати протиправним та скасувати наказ командувача Національної гвардії України від 20.02.2020 року № 33 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас в зв`язку із позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку без права носіння військової форми одягу;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України (по стройовій частині) від 25.02.2020 року № 46 в частині позбавлення ОСОБА_1 військового звання, припинення (розірвання) контракту про проходження громадянами військової служби у Національній гвардії України та виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення;

- поновити ОСОБА_1 на військовій службі в Національній гвардії України на посаді начальника варти взводу начальників варт військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання та у військовому званні «прапорщик»;

- виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25 лютого 2020 року до дня фактичного поновлення на військовій службі в Національній гвардії України.

Ухвалою суду від 17.02.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 04.03.2020 року судом було задоволено заяву позивача та залучено до участі в адміністративній справі в якості другого відповідача Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Водночас, суд зазначає, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач вважався звільненим від сплати судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, як позивач у справі про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Проте, судом було встановлено, що з урахуванням уточнених позовних вимог від 03.03.2020 року, за позовну вимогу про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 25 лютого 2020 року до дня фактичного поновлення на військовій службі в Національній гвардії України, позивач не звільняється від сплати судового збору та повинен його сплатити.

Так, суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність відступити від правового висновку, викладеного у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/3262/16 від 19.10.2018 року, від 18.12.2018 року у справі № 234/6607/17, у постанові Верховного Суду України від 14.11.2012 року у справі № 6-139цс12, в яких суди зазначили про те, що позивачі звільняються від сплати судового збору за позовами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у вказаних вище судових рішеннях звернула увагу на те, що розміщення норм ст. ст. 116, 117 КЗпП України в розділі VII «Оплата праці» є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлена відповідальність роботодавців за затримку виплати коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте, вказані норми не свідчать про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати.

Також, суд зазначає, що у п. 35 постанови від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, суд звертає увагу позивача на необхідності сплати ним судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову з позовною вимогою про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 25 лютого 2020 року до дня фактичного поновлення на військовій службі в Національній гвардії України. Адже, формулювання позивача про виплату йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу фактично означає стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд зазначає, що відповідно до частин 13, 14 ст. 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відтак, враховуючи, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у вказаних вище судових рішеннях, суд зазначає, що позивачу слід сплатити судовий збір за подання до адміністративного суду позову з позовною вимогою немайнового характеру про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 25 лютого 2020 року до дня фактичного поновлення на військовій службі в Національній гвардії України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102,00 грн.

При цьому, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання, зокрема, фізичною особою, до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,80 грн.

Таким чином, враховуючи, що на момент подання позову неможливо вирахувати суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд розцінює вказану позовну вимогу як немайнову та зазначає про необхідність сплати позивачем судового збору у розмірі 840,80 грн.

З урахування цього, недоліки позовної заяви у цій частині можуть бути усунені шляхом надання суду документа про сплату судового збору (квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення) за подання до адміністративного суду адміністративного позову з позовною вимогою немайнового характеру у розмірі 840,80 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 169 КАС України позовну заяву залишити без руху із наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду:

- оригіналу документа про сплату судового збору за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову з позовною вимогою немайнового характеру у розмірі 840,80 грн.

Суд роз`яснює позивачу, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Лозицька