Справа № 500/1966/19
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №500/1966/19
25 лютого 2020 року м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:
головуючого судді Мартиць О.І.
секретаря судового засідання Риндюк В.Т.
представника Галицької митниці Держмитслужби Васильчук І.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,, -
В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №500/1966/19 за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 позов ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 18.07.2019 №UA403000/2019/001193/2.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з Галицької митниці Держмитслужби надмірно сплачених митних платежів в розмірі 29540,00 грн. відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп., сплачений згідно квитанції №1261/з5 від 27.08.2019.

03.02.2020 від позивача ОСОБА_1 через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду поступила заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі щодо судових витрат.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що під час судових дебатів у справі позивач заявив, що на підставі частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України надасть суду додаткові докази, які підтверджують розмір понесених судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Свою позицію пояснив тим, що в матеріалах справи є договір про надання правової допомоги з АО "Гловак і Партнери" від 20.08.2019. Відповідно до розділу (А) Договору: "Фіксований гонорар за супровід справи у першій інстанції - 30000 грн. Гонорар за перший етап включає: термінове вивчення обставин справи, підготовка скарги до Державної фіскальної служби та позовної заяви, ознайомлення з матеріалами справи, складення та подання відзиву на зустрічну позовну заяву в разі надходження, складення та подання клопотань, адвокатських запитів, супровід судових засідань". Щодо строку на сплату в договорі зазначено: "Замовник сплачує виконавцю фіксований гонорар за супровід справи у першій інстанції - 30000 грн., протягом 30 днів після закінчення розгляду справи.". Сторони домовилися зменшити суму фіксованого гонорару за юридичний супровід справи у першій інстанції до 14000 грн., через те що відповідачу довелося відмовитися від компенсації моральної шкоди. Просить заяву задовольнити та зобов`язати відповідача відшкодувати витрати на правову допомогу у сумі 14000 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії призначено на 17.02.2020.

17.02.2020 представником Галицької митниці Держмитслужби через відділ документального забезпечення Тернопільського окружного адміністративного суду подано заперечення щодо заявлених до стягнення судових витрат.

В судовому засіданні 17.02.2020 розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі щодо судових витрат відкладено за клопотанням заявника (позивача) ОСОБА_1 до 25.02.2020.

В судовому засіданні 25.02.2020 позивач ОСОБА_1 заяву про ухвалення додаткового рішення щодо понесених стороною позивача судових витрат підтримав та просив стягнути відповідні витрати у відповідності до поданих ним доказів.

Представник відповідача у судовому засіданні, 25.02.2020, заперечила проти стягнення з сторони відповідача витрат на правничу допомогу, вважаючи подану представником позивача заяву безпідставною та необґрунтованою.

Заслухавши в судовому засіданні учасників справи, розглянувши заяву позивача про винесення додаткового рішення у справі щодо розподілу судових витрат, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Поряд з цим, відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі Закон №5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з статтею 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (№11-562ас18) судом висловлено правову позицію, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно матеріалів справи 20.07.2019 між позивачем Чорнієм Тарасом Олеговичем та адвокатським об`єднанням "Гловак і Партнери" укладено договір № б/н про надання правничої допомоги.

За умовами розділу "Вартість послуг та порядок розрахунків між сторонами" вказаного договору - сторони встановили склад та вартість Послуг: (А) Фіксований гонорар за супровід справи у першій інстанції - 30000 грн.

(А) Фіксований гонорар за супровід справи у першій інстанції - 30000 грн. Гонорар за перший етап включає: термінове вивчення обставин справи, підготовка скарги до Державної фіскальної служби та позовної заяви, ознайомлення з матеріалами справи, складення та подання відзиву на зустрічну позовну заяву в разі надходження, складення та подання клопотань, адвокатських запитів, супровід судових засідань.

03.02.2020 позивачем до заяву про додаткове судове рішення у справі щодо відшкодування судових витрат на правову допомогу у сумі 14000 грн. додано Акт приймання-передачі наданих послуг за договором "Про надання правничої допомоги" від 20.08.2019 між Чорнієм Тарасом Олеговичем та адвокатським об`єднанням "Гловак і Партнери" від 03.02.2020, рахунок № б/н від 03.02.2020 та квитанцію №513306 від 03.02.2020 AT "Правекс Банку".

Суд зазначає, що договір "Про надання правничої допомоги" від 20.08.2019 між Чорнієм Тарасом Олеговичем та адвокатським об`єднанням "Гловак і Партнери" до суду не подавався, а в матеріалах справи міститься тільки договір № б/н від 20.07.2019.

Крім того в рахунку № б/н від 03.02.2020 та квитанції №513306 від 03.02.2020 AT "Правекс Банку" також містяться посилання на договір № б/н від 20.08.2019, який до суду не було надано.

Крім того, рахунок № б/н від 03.02.2020 не містить жодної інформації щодо кількісних та якісних характеристик про надання позивачу правничої допомоги адвокатським об`єднанням "Гловак і Партнери" в адміністративній справі №500/1966/19. Зазначений документ містить ціну в розмірі 14000 грн., що підлягає оплаті відповідно до договору про надання правничої допомоги від 20.08.2019.

Надана позивачем квитанція №513306 від 03.02.2020 на суму 14000 грн. щодо заявлених до відшкодування витрат не містить належного, повного призначення платежу, які б дозволяли ідентифікувати їх як такі, що сплачені за надання правничої допомоги позивачу у справі №500/1966/19.

Таким чином, надані позивачем вищезазначені документи не доводять факту понесення витрат, пов`язаних з даною справою на стадії розгляду справи судом першої інстанції.

Крім того, суд звертає увагу, що в акті приймання-передачі наданих послуг від 03.02.2020 не відображено, які саме послуги були надані позивачу на суму 14000 грн., які затрати поніс адвокат при наданні таких послуг та який час був затрачений на надання відповідних послуг.

Таким чином, позивач, в порушення вимог частин четвертої, п`ятої статті 134 КАС України, не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також не надав інформації про час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), які є необхідними для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат.

Додатково суд зазначає, що позовна заява підписана позивачем, копії доданих до позовної заяви документів завірені позивачем, скарга на дії Тернопільської митниці ДФС від 22.07.2019 підписана позивачем, заяви про уточнення позовних вимог та про додаткове рішення у справі щодо судових витрат підписані позивачем, судовий збір сплачений позивачем.

Тобто, в матеріалах справи відсутній будь-який виготовлений, підписаний або завірений документ, який би свідчив про надання адвокатом адвокатського об`єднання "Гловак і Партнери" правничої допомоги позивачу у справі №500/1966/19.

З огляду на вищенаведене, позивачем не доведено реальність понесення судових витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат на суму 14000,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Керуючись статтями 134. 139. 143. 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд. -

ВИРІШИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення, яким в задоволенні вимоги про відшкодування з Галицької митниці Держмитслужби витрат на правову допомогу у сумі 14000,00 грн. відмовити.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

відповідач - Галицька митниця Держмитслужби (місцезнаходження: вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 02 березня 2020 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.