Справа № 489/6163/19
Суддя: Рум’янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №489/6163/19
Провадження №2-а/489/40/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Середою А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Хриптієвського Євгена Вікторовича про скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 285315 від 06 листопада 2019 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив скасувати протокол серії БД № 285315 від 06.11.2019 року про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Мотивуючи свої вимоги тим, що 06 листопада 2019 року відповідач зупинив його на автодорозі М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" та звинуватив його у тому, що він не зупинився на вимогу поліцейського, який подавав йому відповідні сигнали, які розташовані на даху патрульного автомобіля. Проте, він побачив, що позаду нього рухається патрульний автомобіль, який дуже швидко рухався з ввімкненими спец. сигналами та сиреною, випереджаючи одну машину за іншою. Він не вважав, що ті сигнали стосуються його та намагався поступитися місцем для руху спецмашині і прийняв правіше, зменшивши швидкість. Однак патрульний теж зменшив швидкість і почав їхати за його автомобілем. Зрозумівши, що сигнали про зупинку транспортного засобу стосуються саме його, він зупинився. Відповідач відмовився знайомити його з відповідним дозволом на спец. сигнали патрульного автомобіля та не відповів на жодне його запитання щодо спец. сигналів.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить закрити провадження у справі. Зазначає, що під час патрулювання 06.11.2019 року автодороги М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" поліцейськими управління патрульної поліції було виявлено порушення правил дорожнього руху. а саме водій автомобіля Skoda Octavia А7, державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись автодорогою "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" 112 км., здійснив обгін іншого транспортного засобу на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, перетнувши при цьому вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 Додатку 2 ПДР України. Було прийнято рішення зупинити вищевказаний транспортний засіб на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Поліцейським було подано сигнал про зупинку водію вказаного транспортного засобу, який здійснив обгін в недозволеному місці за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору. Проте, водій не відреагував належним чином, збільшив швидкість і продовжив рух. Водія було зупинено приблизно через 8 км. від місця скоєння правопорушення. Інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу інспектора. Водій заявив клопотання про ознайомлення його з відеозаписом правопорушення, яке було задоволено. Також заявив клопотання про необхідність допомоги фахівця в галузі права. Приблизно через 50 хв. на місце розгляду справи зявився фахівець в галузі права. Розгляд справи відбувся в присутності фахівця в галузі права. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 14.6 г) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУПАП, а також п.п. 2.4 та 8.9 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст. 122-2 КУпАП, було прийнято рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо позивача.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, ч. 1 ст. 246 КУпАП передбачає, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що 06 листопада 2019 року поліцейським Управління патрульної поліції Миколаївської області Департаменту патрульної поліції Хриптієвським Є.В. разом з напарником відносно громадянина ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 285315 за порушення вимог пункту 2.4 та 8.9 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.122-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП визначено коли протокол не складається, а саме у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пунктом 19 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідність та законність дій щодо складання протоколу відповідачем має оцінюватись судом (суддею), в провадженні якого знаходиться матеріали про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у сукупності з іншими доказами відповідно до процесуального закону.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Разом з тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Зазначене узгоджується із висновком викладеним у постанові від 10 травня 2018 року Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №760/9462/16-а.

Таким чином, відповідно до ст. 245 КАС України, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені позивачем доводи, оцінивши наявні у справі докази, враховуючи ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, а тому не може бути предметом оскарження в адміністративному судочинстві та не може бути скасованим, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19,72,73,241-246КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Хриптіевського Євгена Вікторовича про скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 285315 від 06 листопада 2019 року - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Кодексу про адміністративне судочинство України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 297 КАС України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Новосьолова Лілія Василівна, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-б/1

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «02» березня 2020 року.