Справа № 661/643/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 р. м. ХерсонСправа № 661/643/20

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Ковбій О.В., перевіривши виконання вимог статей 160-168 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Нова Каховка" про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним рішення Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Нова Каховка" Новокаховської міської ради від 29.11.2019 року вих.№01-17/109-94С та скасувати його;

- зобов`язати Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Нова Каховка" Новокаховської міської ради забезпечити ОСОБА_1 рецептами на придбання лікарських засобів: Епобіокрином 2000 одиниць, Венофер 5.0, Цинокальцет 60 мг/добу, Севеламер 800 мг/добу з оплатою 50 відсотків їх вартості;

- стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Нова Каховка" Новокаховської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 4 295 грн.;

- стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Нова Каховка" Новокаховської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 6000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що 17.10.2019 року була направлена на проходження замісної терапії в відділення нефрології та гемодіалізу, перитонеального діалізу з філією в м. Гола Пристань, де їй було продовжено лікування препаратами Епобіокрином 2000 одиниць, Венофер 5.0.

З метою отримання рецептів на придбання зазначених засобів з оплатою 50 відсотків їх вартості, позивачка звернулась з заявою до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Нова Каховка". Однак, 05.02.2020 року отримала відповідь на свою заяву, яку вважає відмовою.

Посилаючись на ст. 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" та постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.1998 року №1303 просить задовольнити заявлені нею позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 160, 161,171 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами п. 1 ч. 1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Спір у цій справі виник між ОСОБА_1 та Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Нова Каховка" з приводу неправомірних, на думку позивачки, дій (рішення) щодо відмови в видачі їй рецепта на придбання лікарських засобів з оплатою 50 відсотків їх вартості.

Суд зазначає, що Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Нова Каховка" є закладом охорони здоров`я комунальної форми власності, який здійснює надання первинної медичної допомоги.

Згідно ч.1 ст. 33 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" (далі - Закон №2801) медична допомога надається відповідно до медичних показань професійно підготовленими медичними працівниками, які перебувають у трудових відносинах із закладами охорони здоров`я, що забезпечують надання медичної допомоги згідно з одержаною відповідно до закону ліцензією, та фізичними особами-підприємцями, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку і можуть перебувати з цими закладами у цивільно-правових відносинах.

Правила виписування рецептів та вимог-замовлень на лікарські засоби і вироби медичного призначення затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19липня 2005 року № 360 (далі - Правила).

Згідно п. 1 Розділу І Правил, рецепти на лікарські засоби і вироби медичного призначення (далі - Рецепти) виписуються лікарями суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність з медичної практики (далі - суб`єкт господарювання), згідно із лікарськими спеціальностями, за якими провадиться медична практика відповідно до отриманої ліцензії, та відповідно до лікарських посад (далі - медичні працівники). Рецепти на лікарські засоби, вироби медичного призначення, які відпускаються на пільгових умовах, безоплатно чи з доплатою або вартість яких підлягає державному відшкодуванню (повністю або частково), крім рецептів на лікарські засоби, які підлягають реімбурсації, що виписуються через електронну систему охорони здоров`я лікарями, які надають первинну медичну допомогу, згідно із законодавством України, дозволяється виписувати медичним працівникам суб`єктів господарювання, які провадять медичну практику, за узгодженням зі структурними підрозділами охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Рецепти виписуються хворому за наявності відповідних показань з обов`язковим записом про призначення лікарських засобів чи медичних виробів в медичній документації (історія хвороби, медична карта амбулаторного чи стаціонарного хворого) (п.3 Розділу І Правил).

Отже, рецепти виписуються лікарями медичного закладу за наявності відповідних показань. В даному конкретному випадку - лікарями Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Нова Каховка", яке не є суб`єктом владних повноважень. Лікарі ж зазначеної установи, згідно наведеного вище нормативно-правового обґрунтування, є медичними працівниками, які перебувають у трудових відносинах із закладом охорони здоров`я. Лікарі не є державними службовцями, будь-яких публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг не здійснюють. Тому відсутня одна з обов`язкових складових спору адміністративної юрисдикції - суб`єкт владних повноважень.

Натомість, на думку суду, бажання позивачки отримати рецепт на лікарські засоби, в тому числі з оплатою 50 відсотків їх вартості, є нічим іншим як її намаганням реалізувати право на отримання медичної допомоги.

Медична допомога відповідно ст. 8 Закону №2801 є складовою права особи на охорону здоров`я, гарантованого Конституцією України (ст. 49 Основного закону).

Однак, забезпечення вказаного права особи полягає не в безпосередній діяльності Держави щодо надання медичної допомоги через відповідні органи, а шляхом:

а) створення розгалуженої мережі закладів охорони здоров`я;

б) організації і проведення системи державних і громадських заходів щодо охорони та зміцнення здоров`я;

в) фінансування надання всім громадянам та іншим визначеним законом особам гарантованого обсягу медичних послуг та лікарських засобів у порядку, встановленому законом;

г) здійснення державного і можливості громадського контролю та нагляду в сфері охорони здоров`я;

д) організації державної системи збирання, обробки і аналізу соціальної, екологічної та спеціальної медичної статистичної інформації;

е) встановлення відповідальності за порушення прав і законних інтересів громадян у сфері охорони здоров`я. (ст. 7 Закону №2801)

Отже, владно-управлінські функції Держави полягають в забезпеченні виконання наведеного вище переліку, подальші ж дії та рішення закладів охорони здоров`я та їх працівників не є проявом дій держави в особі цих закладів та працівників, а є результатом їх професійної діяльності за матеріально-технічних та юридичних умов створених Державою.

Тобто, спірні правовідносини стосуються реалізації права ОСОБА_1 на охорону здоров`я - її особистого (цивільного) немайнового права, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання права, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 1, 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України), що, фактично, є позовними вимогами ОСОБА_1 .

За приписами ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Факультативно суд зазначає, що Новокаховський міський суд Херсонської області ухвалою від 17.02.2020 року передав дану справу на розгляд Херсонському окружному адміністративному суду як іншому суду адміністративної юрисдикції через заявлений позивачкою адміністративний характер спору, натомість, з викладеного вище, позивачці слід заявити даний позов як цивільний.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.170, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Нова Каховка" про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачу, що розгляд зазначеної позовної заяви віднесено до юрисдикції цивільних судів.

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 112030500