Справа № 280/25/20
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 280/25/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року у справі № 280/25/20 (суддя І інстанції Семененко М.О.)

за позовом ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Грицан Олександра Васильовича (відповідач-1), головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Маслова Максима Сергійовича (відповідач-2) про скасування постанови притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 96-1 КУпАП, визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року позовну заяву повернуто позивачеві у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначає, що оскаржені позивачем у позовній заяві припис і постанова по справі про адміністративне правопорушення винесені одними і тими ж посадовими особами відповідача, на підставі одних і тих же обставин, а позовні вимоги, об`єднані позивачем у позовній заяві, й пов`язані між собою підставами позову та поданими документами, тому правила об`єднання позивних вимог ним не порушено. Вказує, що оскільки одна з вимог, заявлених позивачем підсудна окружному адміністративному суду, а інша-місцевому загальному суду як адміністративному суду, з урахуванням положень частини 2 статті 211 КАС України, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

У січні 2020 року позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову № 124 від 23.12.2019 по справі про адміністративне правопорушення, винесену відповідачем 1 та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 96-1 КУпАП відносно позивача;

- визнати протиправними та скасувати припис № 126 від 13.12.2019 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, винесеного відповідачем 1 та відповідачем 2.

8 січня 2020 року Запорізьким окружним адміністративним судом позов повернуто позивачеві. Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що заявлення кількох вимог в одній позовній заяві можливо, якщо такі позовні вимоги пов`язані між собою, та якщо щодо таких вимог не встановлено процесуальним законом виключної підсудності. Суд вказав, що хоча позовні вимоги, об`єднані позивачем у позовній заяві, й пов`язані між собою підставами позову та поданими документами, до позовних вимог щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 124 від 23.12.2019, якою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 96-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до частини 3 статті 27 КАС України встановлена виключна підсудність такі вимоги підсудні місцевому загальному суду як адміністративному. Також звернув увагу на ту обставину, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України, тому позивачем об`єднано позовні вимоги, щодо яких встановлена різна предметна підсудність та до частини яких встановлена особливість їх розгляду. Відтак дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу), що є підставою для повернення позову відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України. (а.с. 9-10)

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Згідно з пунктом 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Так, частиною 5 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Справи із виключною підсудністю визначаються статтею 27 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини 3 якої підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим кодексом.

З аналізу наведених норм можна дійти до висновку, що виключна підсудність у адміністративному судочинстві це виключення із предметної чи територіальної підсудності, тобто виключення із загального правила встановленого Кодексом адміністративного судочинства. Отже, у даному випадку визначальним є встановлена законом виключна підсудність у справах щодо оскарження рішень про накладення адміністративних стягнень.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності встановлюються статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 зазначеної статті адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Отже, справи про оскарження рішень про накладення адміністративних стягнень розглядаються місцевими загальними судами як адміністративними судами, однак у ній не зазначено, що має місце саме виключна підсудність цієї категорії справ.

За таких обставин помилковим є висновок суду першої інстанції, що вимога, заявлена позивачем щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення віднесена саме до виключної підсудності місцевих загальних судів як адміністративних.

При цьому частиною 3 статті 21 КАС України передбачено, що якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Частиною першою статті 20 КАС України визначено перелік адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; а відповідно до частини другої цієї статті всі інші адміністративні справи підсудні окружним адміністративним судам.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що останній, звертаючись до посадових осіб Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, не погоджується не лише з винесеним відносно нього приписом про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, винесеного за результатами проведеної позапланової перевірки на ПрАТ «Укрграфіт», а й постановою про накладення на нього адміністративного стягнення, яка стосується саме позивача та винесена за результатами тієї ж перевірки на ПрАТ «Укрграфіт».

Отже, позовна вимога про скасування постанови № 124 від 23.12.2019 по справі про адміністративне правопорушення підсудна місцевому загальному суду як адміністративному, а про визнання протиправним та скасування припису № 126 від 13.12.2019 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил підсудна окружному адміністративному суду.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

З огляду на викладене, враховуючи те, що позовна вимога, про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення не віднесена Кодексом адміністративного судочинства до виключної підсудності місцевих загальних судів як адміністративних, а також те, що одна з вимог, заявлених позивачем підсудна окружному адміністративному суду, а інша місцевому загальному суду як адміністративному суду, з урахуванням положень частини 3 статті 21 КАС України, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Такі ж висновки щодо застосування зазначених норм права викладені в постановах Верховного Суду від 28 березня 2019 року (справа № 826/17458/17) та від 2 жовтня 2019 року (справа № 540/2229/18).

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржена ухвала судом першої інстанції прийнята передчасно, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 8 січня 2020 року у справі № 280/25/20 скасувати.

Справу № 280/25/20 направити до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко