Справа № 440/4414/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 р.Справа № 440/4414/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача Гончар Н.Б.

представників відповідача Масюк А.М., Захаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019, суддя С.С. Сич, Пушкарівська вулиця, 9/26, Полтава, Полтавська область, 36000, повний текст складено 16.09.19 по справі № 440/4414/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобинський переробний завод» (далі позивач, ТОВ «Глобинський переробний завод») звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській обл.), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 03.09.2018 № та №.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 за заявою позивача залишено без розгляду позов ТОВ «Глобинський переробний завод» до ГУ ДФС у Полтавській області в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.09.2018 року № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 309487 грн. (том 11 а.с. 8, 11 12).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що господарські операції позивача ТОВ «Мирком», ФГ «Крокос», ТОВ «Інтерсітіторг», ТОВ «Альфа промінь» мали реальний характер, підтверджені первинними та іншими документами. Крім того, зауважив, що певні недоліки складених, у межах таких господарських операцій, первинних документів не можуть свідчити про відсутність реальності здійснених господарських операцій. Висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на сукупності доказів, їх об`єктивності та сутнісному зв`язку з такими операціями.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2019 замінено відповідача по справі № 440/4414/18 до Головне управління ДФС у Полтавській області на правонаступника Головне управління ДПС у Полтавській області.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду встановлено, що посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Глобинський переробний завод» по питанню дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01.01.2013 по 31.03.2018.

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом складено акт від 07.08.2018 №1006/16-31-14-01-10/30547403, яким зафіксовані наступні порушення:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1.п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73, п. 6 ПСБО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, внаслідок чого підприємством неправомірно визначено показники податкової декларації з податку на прибуток підприємств, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за І кв. 2018 року в загальній сумі 56859183 грн.;

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого, зокрема, завищено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) за березень 2018 року в сумі 11217565 грн.

Підставою для наведених висновків контролюючого органу стало включення позивачем до витрат коштів по господарських операціях, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, з ТОВ "Мирком" за 2015 рік, з ФГ "Крокос" за 2015 рік, з ТОВ "Інтерсітіторг" за І квартал 2018 року, з ТОВ "Альфа Промінь" за І квартал 2018 року, та до складу податкового кредиту сум ПДВ по податковим накладним, виписаним позивачу ТОВ "Мирком" у лютому, березні 2015 року, ФГ "Крокос" у лютому 2015 року, ТОВ "Інтерсітіторг" у лютому, березні 2018 року, ТОВ "Альфа Промінь" у лютому, березні 2018 року.

У зв`язку із встановленням в ході перевірки порушень вимог податкового законодавства відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 03.09.2018 № №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 11217565 грн. та №, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 56859183,0 грн.

Позивач, не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями суб`єкта владних повноважень, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено відсутність реальності господарських операцій між ТОВ «Глобинський переробний завод» та ТОВ «Мирком», ФГ «Крокос», ТОВ «Інтерсітіторг», ТОВ «Альфа Промінь.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, огляду на наступне.

Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абз. 1 цього пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст га обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»)

Згідно з п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.п. "а". п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За приписами п.п. "а". п 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України /у редакції чинній станом на 01.01.2018/ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України /у редакції чинній станом на 01.01.2018/ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України /у редакції чинній станом на 01.01.2018/ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

При цьому про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, у т.ч. і наявність таких обставин: відсутність первинних документів обліку, відсутність економічної доцільності проведення відповідних господарських операцій, неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку, та інші обставини, які в сукупності можуть свідчити про вчинення операцій, що не мають на меті досягнення позитивного економічного ефекту, натомість мають на меті отримання неправомірної вигоди, у тому числі преференцій з боку держави (податковий кредит).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ "Мирком" укладено договір поставки № 22/02/2015-С від 12.02.2015, за умовами якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити у власність покупця сою (надалі іменується - "товар"), врожаю 2014 р., насипом, а покупець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар та оплатити його вартість (п.п. 1.1). Найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість партії товару, строки і місце (адреса) поставки товару визначається сторонами в додатках до цього договору (п.п. 1.2). Додатки оформляються на кожну замовлену партію товару та після підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками є невід`ємною частиною цього договору (п.п. 1.3).

Відповідно до п. 3.1 договору покупець здійснює оплату вартості кожної поставленої партії товару на підставі рахунку-фактури постачальника протягом двох банківських днів з дати поставки (отримання покупцем) партії товару, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника, якщо інше не узгоджено сторонами в додатку до цього договору.

За умовами п. 5.1, 5.3 договору поставка товару здійснюється постачальником в строк та на умовах погоджених сторонами у відповідному додатку до цього договору. Під час передачі товару покупцю повинні бути надані видаткова та податкова накладні, оригінал рахунку-фактури та інші документи, надання яких узгоджено сторонами в додатках до цього договору. Датою поставки партії товару є дата прийняття товару покупцем, що підтверджується підписом уповноваженого представника покупця у видатковій накладній, якщо інше не узгоджено сторонами у додатку до цього договору (п.п. 5.5 договору).

Згідно з п. 8.1 договору договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2015, а в частині не виконаних зобов`язань по цьому договору - до повного їх виконання.

Відповідно до п. 2 додатків №№ 1, 2 до договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах: "DАР" (поставка до місця призначення) ТОВ «Глобинський переробний завод», що знаходиться за адресою: м. Глобине, вул. К. Маркса, 203 відповідно до правил Інкотермс (в редакції 2010 р) та положень договору.

У додатках №№ 1, 2, серед іншого, визначено кількість, ціну за одиницю виміру, загальну вартість сої, строк поставки товару в повному обсязі - до 18.02.2015 (включно) та до 12.03.2015 (включно) відповідно, а також зазначено, що поставка товару підтверджується видатковою накладною.

На підставі факту виконання зобов`язань за вказаним договором позивачем надано видаткові накладні (том 2 а.с. 142-155), товарно-транспортні накладні (том 2 а.с. 175-205), платіжними дорученнями (том 2 а.с. 110-128), рахунки-фактури (том 2 а.с. 129-141), податкові накладні, на підставі яких товариством включено суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту лютого-березня 2015 року (том 1 а.с. а.с.196-201).

Надаючи оцінку наведеним первинним документам, що складались за результатами здійснення між ТОВ «Глобинський переробний завод» та ТОВ «Мирком», колегія суддів зазначає наступне.

Накладні містять реквізити в графі постачальник: ТОВ «Мирком», в графі одержувач ТОВ «Глобинський переробний завод», місце складання зазначено вул. Чигирин 165 м. Миколаїв та вул. Космонавтів 61-В, кім. 208. Підписали від імені ТОВ «Мирком» - директор Усачов О.О., від імені ТОВ «Глобинський переробний завод» - за довіреністю Лисенко О.В.

Товарно-транспортні накладні в графі «замовник та вантажовідправлення ТОВ «Мирком», м. Миколаїв, вул. Космонавтів 61-В, кім. 208, вантажоодержувач: ТОВ «Глобинський переробний завод», вул. К. Маркса 203, м. Глобине. Здав директор Усачов О.О., прийняв/здав водій автоперевізника, прийняв Вагар ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ). На ТТН відсутня печатка автоперевізника.

Пунктом навантаження, згідно ТТН, є населені пункти Полтавської, Черкаської, Житомирської областей та юридична адреса підприємства у м. Миколаєві.

З наданої відповідачем податкової інформації щодо ТОВ «Мирком» за період лютий-червень 2015 року №2689/7/14-02-22-04-12 вбачається, що відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) та звіту форми Д4 за І квартал 2015 у штаті ТОВ "Мирком" працювало 2 особи, за цивільно-правовими договорами - 0 осіб, загальна сума нарахованої заробітної плати 14000 грн.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невідповідність первинних документів приписам Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», у сукупності з відсутністю належних та достатніх доказів постачання товару саме від ТОВ «Мирком» та неможливість здійснення ним зазначених у видаткових та товарно-транспортних накладних операцій свідчать про вчинення операцій, які не пов`язані із рухом активів і, як наслідок, безпідставність формування позивачем витрат та податкового кредиту за такими господарськими операціями.

Також з матеріалів справи вбачається, що між позивачем (покупець) та ФГ "Крокус" (постачальник) укладено договір поставки №15/12/2014-С від 16.12.2014 (том 2 а.с. 245-246), за умовами якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити у власність покупця сою (надалі іменується - "товар"), врожаю 2014 р., насипом, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар та оплатити його вартість (п.п. 1.1). Найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість партії товару, строки, умови і місце (адреса) поставки товару визначається сторонами в додатках до цього договору (п.п. 1.2). Додатки оформляються на кожну замовлену партію товару та після підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками є невід`ємною частиною цього договору. (п.п. 1.3).

Відповідно до п. 3.1 договору покупець здійснює оплату вартості кожної поставленої партії товару на підставі рахунку-фактури постачальника протягом двох банківських днів з дати поставки (отримання покупцем) партії товару, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника, якщо інше не узгоджено сторонами в додатку до цього договору.

За умовами п. 5.1, 5.3 цього договору поставка товару здійснюється постачальником в строк та на умовах погоджених сторонами у відповідному додатку до цього договору. Під час передачі товару покупцю повинні бути надані видаткова та податкова накладні, оригінал рахунку-фактури та інші документи, надання яких узгоджено сторонами в додатках до цього договору.

Згідно з п. 8.1 договору договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2014, а в частині не виконаних зобов`язань по цьому договору - до повного їх виконання.

До вказаного договору складено додатки №1 від 16.12.2014, №2 від 18.12.2014, №3 від 22.12.2014, №4 від 25.12.2014, №5 від 14.01.2015, №6 від 27.01.2015, №7 від 29.01.2015, №8 від 06.02.2015, №9 від10.02.2015, №10 від 16.02.2015, №11 від 19.02.2015 та додаткові угоди № 1 від 19.02.2015, № 2 від 19.02.2015.

Відповідно до умов наведених додатків до договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах: "DАР" (поставка до місця призначення) ТОВ «Глобинський переробний завод», що знаходиться за адресою: м . Глобине, вул. К.Маркса, 203 відповідно до правил Інкотермс (в редакції 2010 р) та положень договору.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, рахунки на оплату, податкові накладні, на підставі яких позивачем включено суми ПДВ до складу податкового кредиту лютого 2015 року.

Надаючи оцінку наведеним первинним документам, що складались за результатами здійснення між ТОВ «Глобинський переробний завод» та ФГ «Кроос», колегія суддів зазначає наступне.

Від ФГ "Крокос" договір, додатки та додаткові угоди до нього підписані директором Голотою М.М., однак згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 був керівником ФГ "Крокос" з 07.11.2014 по 17.12.2014, після чого керівником був призначений Шорніков І.Ф.

Таким чином, додатки до договору №2 від 18.12.2014, №3 від 22.12.2014, №4 від 25.12.2014, №5 від 14.01.2015, №6 від 27.01.2015, №7 від 29.01.2015, №8 від 06.02.2015, №9 від10.02.2015, №10 від 16.02.2015, №11 від 19.02.2015 та додаткові угоди до договору № 1 від 19.02.2015, № 2 від 19.02.2015, укладені від імені ФГ "Крокос", неповноважною особою.

Видаткові накладні складені із порушенням вимог ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки не містять обов`язкового реквізиту посади особи одержувача товару, яка відповідає за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Особою, яка отримала товар у видаткових накладних зазначено ОСОБА_4 , однак згідно товарно-транспортних накладних товар отриманий іншими особами ( ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ).

Надані позивачем, видаткові накладні складені ОСОБА_7 , однак у товарно-транспортних накладних, датованих січнем та лютим 2015 року, відповідальною особою вантажовідправника зазначено ОСОБА_8 .

Згідно п. 13.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 N 363, перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.

Таким чином, суперечливість відомостей у видаткових та товарно-транспортних накладних про відповідальну особу за здійснення господарських операцій унеможливлює ідентифікацію особи, яка приймала у них участь.

Також, у графі "вантажовідправник" товарно-транспортних накладних зазначено місцезнаходження вантажовідправника ФГ «Крокос" смт. Близнюки, вул. Шевченка, 23, що суперечить відомостям Єдиного державного реєстру вул. Державінська, 38, м АДРЕСА_1 (том 9 а.с. 182-189). У графі "Супровідні документи на вантаж" відсутні відомості про супровідні документи на вантаж.

З наданої відповідачем податкової інформації щодо ФГ "Крокос" за період з 01.11.2014 по 30.06.2015 №50/20-40-05-08/34174040 (том 9 а.с. 49-56) вбачається відсутність інформації про балансову вартість основних засобів, про наявність транспортних засобів, послуги по засіванню, збиранню, перевезенню, зберіганню, сільськогосподарської, декларація з податку на прибуток не подавалась, основні фонди відсутні.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.04.2016 по справі № 643/3852/16 встановлено, що « <…> 06.11.2014 ОСОБА_8 , перебуваючи у приватного нотаріуса за адресою: АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, від якої отримав попередньо складені у встановленій законом формі проекти установчих та реєстраційних документів про придбання ним суб`єкта підприємницької діяльності фермерського господарства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також той факт, що надані йому на підпис проекти документів містять завідомо неправдиві відомості та необхідні для придбання (перереєстрації) суб`єкти підприємницької діяльності фермерського господарства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », реалізуючи свій злочинний намір засвідчив їх своїм підписом, наділивши їх, таким чином, значенням документів, серед яких, в тому числі, договір від 06.11.2014 про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі фермерського господарства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно якого ОСОБА_8 придбав частку у статутному капіталі фермерського господарства « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у розмірі 100%, що складає 1000 грн., статус фермерського господарства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, рішення без номеру від 06.11.2014 про збільшення розміру статутного фонду господарства за рахунок додаткового грошового внеску ОСОБА_8 розміром 499 000 грн., а всього ОСОБА_8 належить частка у статутному фонді господарства розміром 500 000 грн., що складає 100% статутного капіталу, тим самим, вніс в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи завідомо неправдиві відомості. Після чого, вказані офіційні документи передав особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, від якої отримав заздалегідь обумовлену грошову винагороду у розмірі 250 грн.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 215-1 КК України, тобто внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи те, що директор підприємства Голота М.М., який повідомив про протиправний характер своїх дій, а також той факт, що надані йому на підпис проекти документів містять завідомо неправдиві відомості, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновками податкового органу, що зареєстровані ФГ «Крокус» податкові накладні контрагентам-покупцям не можуть слугувати підставою для формування даних податкового обліку в силу їх підписання Голотою М.М., який повідомив, що придбав ФГ «Крокус» шляхом внесення завідомо неправдвих відомостей до документів, які подаються при реєстрації юридичної особи.

Також під час судового розгляду встановлено, що з ТОВ «Альфа Промінь» позивачем укладено договори поставки №34/02/2018-С від 16.02.2018 (том 3 а.с. 207-209) та № 19/02/2018-С від 12.02.2018 (том 3 а.с. 213-215), згідно умов яких постачальник (ТОВ "Альфа Промінь") зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити та передати у власність покупця сою (надалі іменується - "товар"), врожаю 2017 р., насипом, а покупець (позивач) зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар та оплатити його вартість (п.п. 1.1 договорів).

За умовами п. 5.2, п. 5.4 зазначених договорів, поставка товару здійснюється на умовах DАР (поставка до місця призначення) ТОВ «Глобинський переробний завод», що знаходиться за адресою: 3900, Полтавська область, Глобинський район, м. Глобине, вул. Володимирівська, 203 відповідно до правил "Інкотермс" (в редакції 2010 р.) та положень цього договору.

Кожний транспортний засіб з товаром повинен супроводжуватися наданими постачальником нижче вказаними належно оформленими документами:

а) товарно-транспортною накладною або залізничною накладною;

б) свідоцтвом про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікротоксинів, радіонуклідів та посвідченням про якість, якщо товар відвантажено зі зернового складу.

Товарно-транспортна накладна повинна бути виписана в кількості не менше чотирьох примірниках, засвідчених підписом і круглою печаткою постачальника. Товарно-транспортна накладна повинна бути складена виключно згідно типової форми "1-ТН, затвердженої Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні в чинній редакції.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано накладні (том 3 а.с. 241-248), товарно-транспортні накладні (том 4 а.с. 97-110), платіжні доручення, рахунки (том 3 а.с. 216-239), податкові накладні, на підставі яких ТОВ «Глобинський переробний завод» включено суми ПДВ до складу податкового кредиту лютого-березня 2018 року (том 3 а.с. 249-250, том 4 а.с. а.с.1-14).

Згідно товарно-транспортних накладних пунктом навантаження є М. Васильків, проте податковим органом у ТОВ «Альфа-промінь» не встановлено будь-якої інформації щодо наявності складів, місць зберігання за даною адресою. Згідно обставин, зазначених в акті перевірки автоперевізниками, які зазначені в товарно-транспортних накладних ТОВ «Константа Н.В.» та ТОВ «Регіон Транс Груп» не зареєстровані податкові накладні.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що з проведеного відповідачем аналізу номенклатури товару згідно податкових накладних, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та включені до реєстру отриманих і виданих податкових накладних ТОВ «Альфа Промінь» за період з 01.01.2018 по 31.03.2018, встановлено невідповідність між фактом придбання товарів та фактом реалізації по ланцюгу постачання, а саме: номенклатура придбання не співпадає з номенклатурою реалізації, що не дає можливості визначити походження товарів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дефекти товарно-транспортних накладних та накладних, з урахуванням відсутності у ТОВ "Альфа Промінь" матеріальних ресурсів, економічно необхідних для поставки реалізованого згідно первинних документів товару, у т.ч. складських приміщень, трудових ресурсів, у обсязі, необхідному для здійснення вказаних господарських операцій, у сукупності свідчить про те, що накладні та податкові накладні, були видані ТОВ "Альфа Промінь", яке фактично не виступало продавцем товару, що у свою чергу свідчить про правильність висновків податкового органу щодо завищення позивачем сум податкового кредиту та витрат.

Також із ТОВ "Інтерсітіторг" позивачем укладено договори поставки №05/03/2018-С від 05.03.2018 (том 4 а.с. 137-139), №07/02/2018-С від 06.02.2018 (том 4 а.с. 140-142), №12/03/2018-С від 06.03.2018 (том 11 а.с. 191-193), за умовами яких постачальник (ТОВ "Інтерсітіторг") зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити та передати у власність покупця (позивач) сою (надалі іменується - "товар"), врожаю 2017 р., насипом, а покупець (позивач) зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар та оплатити його вартість (п.п. 1.1 договорів).

За умовами п. 5.2, 5.4 вказаних вище договорів поставка товару по цьому договору здійснюється на умовах DАР (поставка до місця призначення) ТОВ "Глобинський переробний завод", що знаходиться за адресою: 3900, Полтавська область, Глобинський район, м. Глобине, вул. Володимирівська, 203 відповідно до правил "Інкотермс" (в редакції 2010 р.) та положень цього договору.

Кожний транспортний засіб з товаром повинен супроводжуватися наданими постачальником нижче вказаними належно оформленими документами:

а) товарно-транспортною накладною або залізничною накладною;

б) свідоцтвом про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікротоксинів, радіонуклідів та посвідченням про якість, якщо товар відвантажено зі зернового складу.

Товарно-транспортна накладна повинна бути виписана в кількості не менше чотирьох примірників, засвідчених підписом і круглою печаткою постачальника. Товарно-транспортна накладна повинна бути складена виключно згідно типової форми «1-ТН», затвердженої Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні в чинній редакції.

Згідно п. 8.1 вказаних вище договорів цей договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.08. 2018 року, а в частині невиконаних зобов`язань по цьому договору - до повного їх виконання.

ТОВ "Інтерсітіторг" зареєстроване як юридична особа 05.09.2017 (том 9 а.с. 186-191) та було зареєстроване платником податку на додану вартість з 01.10.2017, свідоцтво про реєстрацію платником ПДВ анульовано за рішенням контролюючого органу 02.11.2018 (том 9 зворот а.с. 60).

Позивачем, на підтвердження факту виконання умов договору поставки товару від ТОВ "Інтерсітіторг", надано видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, рахунків-фактур.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, до перевірки було надано платіжні доручення на суму 45048868,27 грн., тоді як за відомостями видаткових накладних мало бути поставлено сої у лютому-березні 2018 року на загальну суму 45276762,82 грн. (том 1 а.с. 73-74).

Отже, позивачем віднесено до складу витрат І кварталу 2018 року кошти в сумі 227894,55 грн. по господарським операціям з ТОВ "Інтерсітіторг", які фактично не були сплачені за товар у І кварталі 2018 року.

Також, матеріали справи містять податкові накладні, на підставі яких позивачем включено суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту лютого-березня 2018 року (том 5 а.с. 9-84).

У графі "Найменування вантажу" товарно-транспортних накладних відомості відсутні (том 6 а.с. 47, 56, 63, 68, 71, 72, 73, 74, том 7 а.с. 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 40, 41, 42, 46, 47-48, 52, 53, 54, 57, 58, 60, 61, 67, 68, 74, 75, 76, 81, 83, 85, 96, 101, 102, 107, 108, 109, 113, 115, 117, 118), що унеможливлює ідентифікувати переміщення вантажу від постачальника до покупця. У графах "Супровідні документи на вантаж" товарно-транспортних накладних відомості відсутні.

Пунктом навантаження у товарно-транспортних накладних вказано різні населені пункти: с. Зубані Глобинський район; с. Красногорівка; с. Поділ; с. Потічок Решетилівський район; с. В. Кринки Глобинський район; с. Манжелія Глобинський район; с. Москаленки Чорнобаївський район; с. Козубівка; с. Сніжнів Харківської області; с. Богодухів; с. Попове; Кобеляцький район; с. Федорівка; с. Устимівка Глобинського району; м. Глобине; с. Бутенки Кобеляцького району; с. Іванівка Глобинський району; с. Росличі Великобагачанського району; с. Соколова Балка Новосанжарського району; м. Решетлівка; м. Миргород; с. Озера; с. Погреби Глобинського району; смт. Козельщина; с. Камбурліївка Кіровоградської області; с. Броварки Глобинського району; с. Опришки Глобинського району; с. Бориси Глобинського району; с. Заможне Глобинського району; смт. Котельва; м. Гребінка; с. Мозоліївка Глобинського району; смт. Семенівка; с. Бабичівка Глобинського району; вул. Володимирівська м. Глобине.

При цьому, матеріали справи не містять доказів належності адрес пунктів навантаження постачальнику товару до його господарської діяльності, з урахуванням місцезнаходження ТОВ "Інтерсітіторг" у м. Київ, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 9 а.с. 186-191).

Згідно фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва, поданого 25.04.2018 за №, основні засоби у ТОВ "Інтерсітіторг" відсутні, згідно відомостей про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам на підприємстві протягом лютого-березня 2018 року рахувалося три особи, з виплатою заробітної плати на рівні з мінімальною.

За даними податкового органу, в податкових накладних, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та включені до реєстру отриманих і виданих податкових накладних ТОВ "Інтерсітіторг" за період з 01.01.2018 по 31.03.2018, вбачається невідповідність між фактом придбання товарів та фактом реалізації по ланцюгу постачання, а саме: номенклатура придбання на сто відсотків не співпадає з номенклатурою реалізації.

Тобто, товарно-транспорті накладні та видаткові накладні містять дефекти та не підтверджують факт перевезення (поставки) товару від ТОВ "Інтерсітіторг" до підприємства позивача, у ТОВ "Інтерсітіторг" відсутні основні засоби, у тому числі, складські приміщення, необхідні для здійснення господарської діяльності з поставки сої, відсутні трудові ресурси у обсязі, необхідному для здійснення таких господарських операцій, що в сукупності свідчить про те, що видаткові накладні та податкові накладні, були видані ТОВ "Інтерсітіторг", яке фактично не виступало продавцем товару, зазначеного у накладних, що у свою чергу свідчить про правильність висновків податкового органу щодо завищення позивачем суми податкового кредиту та завищення витрат.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що видаткові та податкові накладні, виписані ТОВ "Інтерсітіторг" не є підставою формування позивачем витрат та податкового кредиту.

Колегія суддів відхиляє доводи ТОВ «Глобинський переробний завод», що реальність здійснених операцій підтверджується актами приймання готової продукції, внутрішнього пересування олійного насіння, регістрів бухгалтерського обліку позивача, карток аналізу зерна, оскільки зазначені документи свідчать лише про використання отриманого товару, однак не спростовують відсутність його постачання саме від ТОВ "Мирком", ФГ "Крокос", ТОВ "Інтерсітіторг" та ТОВ "Альфа промінь" до підприємства позивача.

Також колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції посилання апелянта на реальність вчинених господарських операцій із зазначеними контрагентами, оскільки згідно умов господарських договорів, обов`язок щодо транспортування товару був покладений на продавців, та зазначає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Отже, у податковому обліку з податку на додану вартість операції з придбання товарів (послуг) та суми податкового кредиту за такими операціями повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та/або його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає правомірним не взяття до уваги судом першої інстанції посилання апелянта на наявність належним чином оформлених первинних документів щодо підтвердження реальності господарських операцій із вищезазначеними контрагентами та відсутності обов`язку у товариства щодо поставки продукції, оскільки, враховуючи обставини щодо діяльності ТОВ «Мирком», ФГ «Крокос», ТОВ «Інтерсітіторг», ТОВ «Альфапромінь», встановлених заходами податкового контролю, у своїй сукупності не спростовують заперечень контролюючого органу про безтоварність господарських операцій позивача з даними контрагентами.

Щодо порушення контролюючим органом вимог ст. 102 Податкового кодексу України при винесенні податкового повідомлення-рішення від 03.09.2018 №, в частині господарських взаємовідносин з ТОВ «Мирком» та ФГ «Крокос», колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в т.ч. від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Визначення "грошового зобов`язання" наведено п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, за змістом якого це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у т.ч. податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з приписами п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За приписами п.п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

З аналізу наведених норм Податкового Кодексу України вбачається право визначати, у межах строків, визначених ст. 102 цього Кодексу, виключно грошові зобов`язання, а не зобов`язання платника податків внести відповідні зміни до податкової звітності

Ураховуючи, що податковим повідомленням-рішенням від 03.09.2018 № відповідач не визначав позивачу суми грошових зобов`язань, а зменшив розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, контролюючим органом не було допущено порушень приписів п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зауважує, що протягом лютого 2015 року березня 2018 року позивач декларував суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21, 24), що зафіксовано у додатку № 13 до акту перевірки, який є його невід`ємною частиною (том 11 а.с. 55), відтак, порушення, допущене при формуванні податкового кредиту лютого-березня 2015 року вплинуло на розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по декларації позивача за вх. №, зареєстрованій у контролюючому органі 17.05.2018, за березень 2018 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність з боку контролюючого органу порушення строків, визначених ст. 102 Податкового кодексу України.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що контролюючим органом раніше здійснювалися перевірки господарських операцій позивача за періоди, які перевірялися у ході даної перевірки, як підставу для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки, по-перше, такі доводи не спростовують порушень, виявлених за результатами планової перевірки, оформленої актом від 07.08.2018 №1006/16-31-14-01-10/30547403, а, по-друге, Податковий кодекс України не встановлює обмежень при здійсненні у ході планової перевірки тих питань, які раніше перевірялися у ході позапланових.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено відсутність реальності господарських операцій між ТОВ «Глобинський переробний завод» та ТОВ «Мирком», ФГ «Крокос», ТОВ «Інтерсітіторг», ТОВ «Альфа Промінь».

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року по справі № 440/4414/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 02.03.2020