Справа № 360/750/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/750/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД», про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни (далі відповідач, приватний виконавець Павелків Т.Л.), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» (далі третя особа, АТ «БАНК ФОРВАРД»), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни від 05 грудня 2019 року ВП № 60800868 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису від 09 листопада 2019 року № 6725, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 58226,88 грн; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни від 22 січня 2020 року ВП № 60800868 про арешт коштів боржника ОСОБА_2 .

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 12.02.2020 позивач намагався зняти грошові кошти зі свого рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», однак картка була заблокована. 14.02.2020 в місцевому відділенні АТ КБ «ПриватБанк» позивачу повідомили, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 22.01.2020 на грошові кошти, що знаходяться на рахунку позивача, накладено арешт. Вказаний захід було здійснено з метою виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Незнайко Є.В. від 09.11.2019 про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в сумі 58226,88 грн. Через автоматизовану систему виконавчого провадження в мережі Інтернет позивач дізнався про те, що виконавче провадження № 60800868 щодо стягнення з нього заборгованості було відкрито приватним виконавцем Павелків Т.Л. 05.12.2019. При цьому ані копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2019, ані копії постанови про накладення арешту на грошові кошти від 22.01.2020 позивач від приватного виконавця не отримував. Позивач вважає, що законних підстав для винесення спірних постанов про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника не було, а дії відповідача не відповідають вимогам закону, оскільки позивач постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та будь-якого майна або власних коштів на банківських рахунках на території міста Києва він не має, тому спірне виконавче провадження відкрито відповідачем з порушенням правил територіальної діяльності приватного виконавця, не за місцем проживання, перебування боржника або знаходження його майна, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 25.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України.

02.03.2020 від відповідача надійшов відзив на позов (арк. спр. 24-28), в обґрунтування якого останній послався на таке.

За приписами частини першої статті 19 Закону України Про виконавче провадження право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Частиною першою статті 24 Закону України Про виконавче провадження визначено, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Згідно з частиною другою статті 24 Закону України Про виконавче провадження приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Статтею 179 Цивільного кодексу України зазначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Дана позиція також підтверджується листом - роз`ясненням Міністерства юстиції України від 11 червня 2018 року № 23123/16620-33-18/20.5.1.

За приписами пункту 3.1 статті 3 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб. Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

В частині четвертій статті 24 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. Отже, відповідач робить висновок про те, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України. Вищевказана позиція також висвітлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року по справі № 905/3542/15.

Стягувачем було надано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 105. Тобто, ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, що підтверджується довідкою АТ «Банк Форвард».

Відповідач вважає, що в даному випадку порушення Закону України Про виконавче провадження відсутнє, оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у м. Києві, а відповідно до статті 24 Закону України Про виконавче провадження приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Чинною редакцією Закону України Про виконавче провадження не передбачено проведення виконавчих дій, спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження. Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається.

Виходячи з наведеного, приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах. Таким чином, оскільки до відповідача надійшов виконавчий документ, у якому зазначено, що місцезнаходження майна боржника - у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Щодо постанови про арешт коштів боржника відповідач зазначив таке.

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

22.01.2020 приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

В заяві про примусове виконання рішення стягувачем зазначено накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та на відкриті рахунки в банках. В постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено: «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику».

Тобто, приватний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством. Таким чином, для реального виконання рішення приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

У зв`язку з прийняттям банківськими установами постанови про арешт коштів боржника ВП № 60800868 від 22 січня 2020 року, рахунки, на які накладено арешт, не відносяться до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

На адресу приватного виконавця від банку жодних документів, які б підтверджували заборону звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках, не надходило.

Тому відповідач вважає свої дії в частині винесені постанови про арешт коштів боржника законними, правомірними та такими, які відповідають діючому законодавству.

Щодо неотримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60800868 та інших процесуальних документів у спірному виконавчому провадженні відповідач зазначив, що відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу позивача було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2019 № 60800868 рекомендованим поштовим відправленням за № 779 на адресу, що зазначена у виконавчому документі.

Згідно інформації з офіційного сайту Укрпошта за № 779 17.12.2019 лист повернувся у зв`язку із неврученням під час доставки на адресу приватного виконавця.

Всі інші документи у виконавчому провадженні ВП № 60800868 направлялися простим поштовим відправленням відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач вважає, що права позивача, визначені Законом України «Про виконавче провадження», не були порушені, оскільки приватним виконавцем було виконано вимоги ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому відповідач робить висновок, що дії приватного виконавця щодо винесення спірних постанов є правомірними та законними, з дотриманням норм чинного законодавства.

З огляду на вищезазначене приватний виконавець Павелків Т.Л. просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач у судове засідання не прибув, просив розглянути справу без його участі (арк. спр. 109).

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 46).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (до укладення шлюбу з ОСОБА_3 мав прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_4 ), місце проживання: АДРЕСА_1 , є боржником у виконавчому провадженні ВП № 60800868, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця Павелків Т.Л. (арк. спр. 6-8, 29-57).

АТ «БАНК ФОРВАРД» (ідентифікаційний код 34186061, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105) є стягувачем у виконавчому провадженні ВП № 60800868, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця Павелків Т.Л. (арк. спр. 29-57).

ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) є приватним виконавцем у виконавчому окрузі м. Києва, про що свідчить інформаційна довідка з Єдиного реєстру приватних виконавців України від 27.02.2020 (арк. спр. 58-62).

Виконавчим написом від 09.11.2019 за № 6725, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем, звернуто стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 09.12.2003 Рубіжанським МВУМВС України в Луганській область, який є боржником за кредитним договором № 105838128 від 20.04.2013, укладеним ним із ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», ідентифікаційний код юридичної особи 34186061, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105. Стягнення заборгованості провадиться за період з 24.10.2017 по 22.01.2018. Сума повної заборгованості складає 57376,88 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 55112,90 грн; заборгованість за процентами становить 2263,98 грн; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 850,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (арк. спр. 42-43).

Отримавши виконавчий напис нотаріуса від 09.11.2019 за № 6725, АТ «БАНК ФОРВАРД» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. з заявою від 27.11.2019 за № 1/1/1-1259/899, в якій просило відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем за № 6725 від 09.11.2019 про стягнення із боржника, яким є: ОСОБА_4 коштів у розмірі 58226,88 грн. Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно (грошові кошти) боржника, та на відкриті рахунки у банківських установах за переліком (арк. спр. 29-30).

В заяві від 27.11.2019 за № 1/1/1-1259/899 про примусове виконання рішення АТ «БАНК ФОРВАРД» зазначило про місцезнаходження майна боржника (грошових коштів) картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «БАНК ФОРВАРД», яке розташовано за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105.

На підставі заяви АТ «БАНК ФОРВАРД» від 27.11.2019 за № 1/1/1-1259/899 про примусове виконання рішення приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. винесено постанову від 05.12.2019 ВП № 60800868 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису від 09.11.2019 за № 6725, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем, про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості в розмірі 58226,88 грн (арк. спр. 46-47).

Постановою від 22.01.2020 ВП № 60800868 про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: ПАТ "ОТП БАНК", МФО 300528, ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 300465, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335, ПАТ "УКРСИББАНК", МФО 351005, ПАТ "АЛЬФА-БАНК", МФО 300346, АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 305299, ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", МФО 300614, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", МФО 322001, АТ "ПУМБ" МФО 334851, та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 66049,48 грн (арк. спр. 53-54).

Згідно з паспортом серії ЕЛ НОМЕР_5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (до укладення шлюбу ОСОБА_4 ), з 12.02.1993 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 6).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.03.2020 № 202756545 за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровано: земельна ділянка, площею 5,7964 га, адреса: Луганська область АДРЕСА_5 ; інших речових прав на нерухоме майно, прав власності на нерухоме майно, іпотек не зареєстровано (арк. спр. 106-108).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404) та Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (далі Закон № 1403).

За визначенням статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404 регламентовано, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Абзацом другим частини першої статті 19 Закону № 1404 встановлено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404 визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 1404 у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 1404 у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною першою статті 25 Закону № 1403 визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону № 1403 приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України Про виконавче провадження знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (частина шоста статті 25 Закону № 1403).

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон № 1404 визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх примусового виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1404 виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно з частиною п`ятою статті 24 Закону № 1404 у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону № 1404 стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною першою статті 190 Цивільного кодексу України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (частина перша статті 179 Цивільного кодексу України).

Разом з цим, відповідно до п. 7.1 ст. 7 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в України банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків (п.7.1.5 ст. 7 Закону про платіжні системи).

При цьому, стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення не зазначено та не надано доказів, які б підтверджували, що боржник дійсно має власні грошові кошти (майно) на зазначеному вище рахунку, а відповідачем при прийнятті виконавчого документа до виконання це перевірено не було.

Таким чином, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому жодних коштів чи цінностей, не породжує цивільні права та обов`язки. Сам рахунок без наявності на ньому коштів не може бути власністю громадянина, оскільки саме матеріальні цінності, майно, кошти можуть бути об`єктом стягнення, а не рахунок у банку, який є засобом, механізмом, способом безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів.

З огляду на викладене, наявність рахунку в банку може бути підставою для відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження банку лише за умови наявності коштів боржника на цьому рахунку.

Відповідачем не надано суду доказів наявності у позивача на час відкриття спірного виконавчого провадження рахунку та наявності коштів в банку, розташованого в м. Києві.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржені постанови приватного виконавця прийняті з перевищенням наданих законом повноважень, адже жодна з підстав, визначених законом для відкриття виконавчого провадження на території міста Києва, була відсутня. Як наслідок, такі постанови носять протиправний характер та підлягають скасуванню.

Посилання відповідача на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 10 вересня 2018 року по справі № 905/3542/15, не може бути прийнята судом при розгляді даної справи, оскільки вказана постанова прийнята щодо інших правовідносин і в ній Верховним Судом надана оцінка правовідносинам щодо правомірності дій приватного виконавця з виконання ухвали суду про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що належать боржнику та знаходяться на його банківських рахунках, а не щодо відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням карткового рахунку боржника за відсутністю доказів про наявність на цьому рахунку грошових коштів.

Щодо посилання відповідача на лист-роз`яснення Міністерства юстиції України від 11 червня 2018 року № 23123/16620-33-18/20.5.1, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Лист-роз`яснення Міністерства юстиції України від 11 червня 2018 року № 23123/16620-33-18/20.5.1 не є нормативно-правовим актом, має виключно рекомендаційний характер для застосування в роботі, зокрема, приватними виконавцями, не є джерелом права, а тому не може бути застосований при розгляді даної справи.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, обраний позивачем спосіб судового захисту відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, внаслідок чого позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 1681,00 грн судового збору (арк. спр. 5).

У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі суд дійшов висновку, що всі судові витрати в сумі 1681,00 грн, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни (РНОКПП НОМЕР_3 , місцезнаходження: 02094, м. Київ, вулиця Юрія Поправки, буд. 6, офіс 15), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» (ідентифікаційний код 34186061, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105), про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни від 05 грудня 2019 року ВП № 60800868 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису від 09 листопада 2019 року № 6725, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 58226,88 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни від 22 січня 2020 року ВП № 60800868 про арешт коштів боржника ОСОБА_2 .

Стягнути з приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1681,00 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Свергун