Справа № 378/134/20
Суддя: Гуртовенко Р. В.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 378/134/20
Провадження № 2-а/378/3/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2020 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.,

за участю секретаря: Мельник Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції м. Києва Федоренка Богдана Володимировича про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 28 січня 2020 року інспектором патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальйону Федоренком Б.В. винесено постанову ЕАК №2034092 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та оштрафовано на 510 грн., відповідно до якої він керуючи транспортним засобом, здійснив рух по смузі громадського транспорту, порушивши вимоги дорожнього знаку 5.11 ПДР, чим порушив п. 17.1. ПДР. Так, 28 січня 2020 року о 09 год. 50 хв. він рухався в своїй смузі руху у напрямку проспекту Романа Шухевича з вулиці Оноре де Бальзака, заїхавши при цьому на автозаправну станцію мережі "ОККО", розташовану по проспекту Романа Шухевича, 3, виїхавши з якої продовжив рух в напрямку Північного мосту. Однак був зупинений інспектором поліції Федоренком Б.В. на зупинці громадського транспорту «Торгівельно-розважальний комплекс» у м. Києві, патрульна машина якого стояла безпосередньо на місці зупинки громадського транспорту, порушуючи тим самим правила дорожнього руху. З метою дотримання ПДР та вимог працівника патрульної поліції він з`їхав зі своєї полоси руху, зупинившись через 10 м після зупинки громадського транспорту та полосі руху для громадського транспорту, ввімкнувши при цьому сигнал аварійної зупинки. Як пояснив відповідач причиною зупинки було те, що водій був не пристебнутий ременем безпеки, що не відповідало дійсності. Після прохання надати докази відеофіксації вказаного порушення, відповідач повідомив, що відеофіксація не здійснювалася та що у нього відсутня нагрудна камера, проте, останній прийняв рішення та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, яку не вручив йому (позивачу) під розпис. Крім того, через декілька хвилин відповідач знову підійшов до нього та вже повідомив про прийняття ним постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі 510 грн. за ніби-то порушення вимоги дорожнього знаку 5.11 ПДР, що призвело до порушення п. 17.1. ПДР. Він заперечував проти розгляду даної справи на місці зупинки транспортного засобу, наполягав на тому, що потребує належного правового захисту та просив працівників патрульної поліції поїхати до Управління патрульної поліції м. Києва для з`ясування всіх обставин справи, належного та об`єктивного розгляду справи, оцінки всіх доказів у справі, однак працівниками патрульної поліції відмовлено в такому клопотанні, що суперечить вимогам чинного КУпАП та порушує його права. Вважає дії відповідача неправомірними, а складену ним постанову необгрунтованою та незаконною, винесеною із порушенням його права на захист. Дана постанова грунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи, не містить посилань на докази вчинення ним адміністративного правопорушення та його вини.
Позивач просить суд визнати дії відповідача незаконними, скасувати вищевказану постанову та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Позивач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.01.2020 року інспектором Управління патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальону УПП у м. Києві рядовим поліції Федоренком Б.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2034092, у якій зазначено, що ОСОБА_1 28.01.2020 року о 09 год. 59 хв. в м. Київ по просп. Генерала Ватутіна, 2/3, керуючи автомобілем «BMW 730D» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух по смузі громадського транспорту позначений дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с. 11). Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн..

Відповідно до п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач заперечує факт порушення ним п.17.1 ПДР, зазначаючи, що він був зупинений інспектором поліції на зупинці громадського транспорту «Торгівельно-розважальний комплекс» у м. Києві, при тому патрульна машина уже стояла безпосередньо на місці зупинки громадського транспорту, порушуючи тим самим правила дорожнього руху. З метою дотримання ПДР та вимог працівника патрульної поліції, він з`їхав зі своєї смуги руху, зупинившись через 10 м після зупинки громадського транспорту та на смузі руху для громадського транспорту, ввімкнувши при цьому сигнал аварійної зупинки.

Крім того, надані позивачем докази, а саме фотографії (а.с. 16-20) дають право суду вважати, що позивач був саме зупинений інспектором поліції Федоренком Б.В. на зупинці громадського транспорту «Торгівельно-розважальний комплекс» у м. Києві, патрульна машина якого стояла безпосередньо на місці зупинки громадського транспорту. Позивач, відповідно до вимог п. 2.4 ПДР України змушений був на вимогу працівника поліції зупинитися. З метою дотримання ПДР та вимог працівника патрульної поліції він з`їхав зі своєї смуги руху, зупинившись через 10 м після зупинки громадського транспорту та смузі руху для громадського транспорту, ввімкнувши при цьому сигнал аварійної зупинки.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Спірні правовідносини врегульовано положеннями Закону України № 580-VIII від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) та Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з пунктом 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як передбачено ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не вказав в оскаржуваній постанові (ЕАК №2034092 від 28.01.2020р.) на докази в підтвердження вини позивача, не надав таких доказів до суду, не заперечив позовних вимог, та в силу положень ч. 4 ст. 159 КАС України, суд розцінює таку позицію відповідача, як визнання позову.

Крім того, відповідачем не надано суду витребовувані докази відповідно до ухвали суду від 11.02.2020 року та 21.02.2020 року, тобто ухвала суду про відкриття провадження в цій частині відповідачем не виконана.

Відповідно до приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що оскаржувальна постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись п. 2.4, 17.1 Правил дорожнього руху України, ст. ст. 9, 122 ч. 3, 222, 245, 251, 256, 257, 258, 268, 276, 277, 278, 279, 280, 283, 289 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 94, 241-246, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції м. Києва рядового поліції Федоренка Богдана Володимировича ЕАК №2034092 від 28.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.
В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. В. Гуртовенко