Справа № 160/12026/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
при секретарі судового засідання Рубані А.В.,
представника позивача Горенич Т.І.,
представника відповідача Пономаренка О.О.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області була подана
позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи по орендній платі з фізичних осіб.
Про винесення зазначених податкових повідомлень-рішень позивач не була повідомлена, вони не направлялися на її адресу, як зазначає остання, та не вручалися їй особисто.
Позивач зазначає, що останній стало відомо, що відповідачем відправлялися спірні податкові повідомлення-рішення на адресу: АДРЕСА_1 . За даною, як зазначає позива, вона не проживає з 30.09.2014 р.. Відповідачу ця обставина була достовірно відома, оскільки дане питання виникало під час судового провадження в жовтні 2016 року у справі № 804/6504/16 за позовом Державної податкової інспекці в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В судовому провадженні судом було отримано інформацію та встановлено місце моєї реєстрації з відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України, а саме: АДРЕСА_2 .
В повідомленні про вручення № НОМЕР_2 на адресу ОСОБА_1 та № НОМЕР_3 проставлений підпис, який не відповідає, як зазначає позивач підпису останньої.
З 2018 р. по вересень 2019 р. ОСОБА_1 зверталася до відповідача та зазначала про те, що право власності на будівлю, яка знаходиться на зазначеній земельній ділянці перейшло до іншої особи, у зв`язку з чим вона не є платником з орендної плати за землю земельної ділянки. Крім того, повідомляла, що новий власник не отримував жодних податкових повідомлень-рішень зі сплати земельного податку на відміну від того, що податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки новий власник сплачував відповідно до законодавчих норм систематично.
Позивач зазначає, що новий власник не заперечує проти сплати податку на землю.
В судове засідання, призначене на 24.02.2020 р., з`явились всі сторони у справі.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до п.288.7 ст.288 ПК України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, то контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо:
розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку;
права на користування пільгою із сплати податку;
розміру ставки податку;
нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Відповідно до п.287.5 ст.287 ПК України, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Представник відповідача зазначає, що відповідно до відомостей про чинні договори оренди наданих Дніпровською міською радою, договір оренди не є припиненим і відповідно позивач є платником орендної плати.
При нарахуванні орендної плати застососується нормативно-грошова оцінка діюча станом на звітний період.
При цьому, представник відповідача зазначає, що під час визначення податкового зобов`язання позивача, контролюючим органом було використано інформацію від компетентного органу державної влади Держгеокадастру.
На підставі викладеного вище, та з посиланням на відповідні норми чинного податкового законодавства України, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
14.01.2020 р., через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністратвиного суду, представником Дніпровської міської ради було подано клопотання, в порядку ст.49 КАС України, про залучення до участі у адміністративній справі №160/1710/19 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Дніпровську міську раду.
29.01.2020 р., через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду, повноважним пердставником відповідача було подано клопотання про повідомлення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про дату та час судового засідання.
28.01.2020 р. повноважним представником відповідача, через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністратвиного суду було подано додаткові пояснення від 28.01.2020 р. вх.№6250/20, в тексті яких зазначено наступне.
Рішенням Дніпропетровської міськради від 26.12.2007 р. № 5/26 «Про затвердження проекту «Нормативна грошова оцінка земель м. Дніпропетровська» затверджена базова вартість 1 кв. м землі з введенням у дію з 01.01.2008 р.

Рішенням Дніпропетровської міськради від 15.07.2015 р. № 4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська» затверджена базова вартість 1 кв. м землі з введенням у дію з 01.01.2016 р.

Рішення Дніпропетровської міськради від 26.12.2007 р. № 5/26 втратило чинність з 01.01.2016 р. (п. 8 рішення Дніпропетровської міськради від 15.07.2015 № 4/650).

Відповідно до абз. 1 п. 289.2 ст. 289 ПК України, нормативна грошова оцінка земель щороку індексується на коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель (абз. З п. 289.2 ст. 289 ПКУ).

Представник відповідача зазначає, що у справі платника наявна довідка про нормативно грошову оцінку даних земельних ділянок від 24.06.2015 р. № 8-411-0.2-2354/2-15 станом на 2015 р., що дорівнює 12 083 038,97 грн. та 276 500,22 грн. відповідно.

У зв`язку з тим, що з 01.01.2016 р. по м. Дніпру затверджена та введена в дію нова нормативно грошова оцінка, а у справі платника відсутня нормативна грошова оцінка на 2016 р. або 2017 р., розрахунок податку проведено наступним чином.

Для визначення податку на 2016 р. розраховано коефіцієнт збільшення нормативно грошової оцінки в 2016 р. по відношенню до 2015 р., тобто базову вартість 1 кв.м. у 2016 р. - 548,31 грн. поділено на базову вартість 1 кв.м. у 2015 р. - 371,80 грн. Отримана величина 1,4747 помножена на нормативно грошову оцінку за 2015 р. та ставку податку: 1) 12 083 038,97 грн. * 1,4747 * 3% = 534 565,73 грн., (площа 0,5527 га); 2) 276 500,22 грн. * 1,4747 * 3% = 12 232,65 грн. (площа 0,0128 га).

Для визначення податку на 2017 рік необхідно нормативно грошову оцінку за 2016 р. проіндексувати на Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки землі за 2016 р., який дорівнює 1,06 та помножити на ставку податку: 1) (12 083 038,97 грн. * 1,4747) * 1,06 * 3% = 566 639,67 грн. (площа 0,5527 га); 2) (276 500,22 грн. * 1,4747) * 1,06 * 3% = 12 966,61 грн. (площа 0,0128 га).

При цьому, відповідачем було надано до суду відповідні докази, а саме: копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №850, яким направлялися податкові повідомлення рішення форми «Ф» №9596-1302 та 9595-1302 від 22.06.2017 р.; копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №34 та чеку відправлення, якими направлявся акт камеральної перевірки №5689/04-36-13-01/ НОМЕР_1 від 31.05.2017 р.; копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №515, якими направлялися податкові повідомлення-рішення форми «Ш» від 23.06.2017 р. № та №; витяг по ОСОБА_1 з переліку орендарів з якими укладено договори оренди землі на поточний рік наданий Дніпровською міською радою; скрін-шот з баз данних АІС «ПОДАТКОВИЙ БЛОК» з підтвердженням податкової адреси позивача.

Також було повідомлено, що надати запит від 17.06.2015 р. № 15858/10/04-61-15-03, не є можливим, так як структурним підрозділом було зазначено, що запит було нарочно подано до ДЗК, відповідної копії в архівних документах не міститься.

Детальний розрахунок до податкових повідомлень-рішень форми «Ш» від 23.06.2017 р. № та № міститься у акті перевірки.

При цьому, відповідач зазначає, що під час визначення податкового зобов`язання позивача було використано інформацію від компетентного органу державної влади Держгеокадастру.

На підставі викладеного вище, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.

29.01.2020 р., через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду, позивачем було подано відповідь на відзив від 29.01.2020 р. вх. №6434/20, в тексті якої зазначено наступене.

26.12.2011 р. між позивачем ОСОБА_1 та Дніпропетровською міською радою було укладено два договори оренди земельної ділянки площею 0,0128 га та 0,5527 га по фактичному розміщенню будівель та споруд. Дані договори станом на 29.01.2020 р. є чинними.

Відповідачу достовірно було відомо про зміну власника нерухомості, яка знаходилася на земельних ділянках. Під час розгляду судового спору, в квітні 2015 року, позивач зазначав про цю обставину в своїх поясненнях до суду, що було належно відображено судом та оцінено дану обставину, а саме: «представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, в письмових запереченнях на позов просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі посилаючись на те, що 25.07.2013 р. відповідачем було укладено договір дарування нежитлових приміщень та споруд, які знаходяться на земельних ділянках за адресою: АДРЕСА_4 , а тому в силу імперативних приписів ст.120 Земельного кодексу України, відповідач фактично втратила право користування вказаними вище земельними ділянками та відповідно втратила обов`язок щодо сплати будь-яких коштів за їх користування».

Крім того, позивачем було зазначено, що новий власник будівель постійно сплачує податок за нерухомість, з моменту придбання, а також офіційно відображає здачу в оренду нерухомого майна та сплачує за отримання доходу відповідний податок. Власник не відмовляється сплачувати орендну плату за землю, однак для цього йому необхідно отримати податкові повідомлення-рішення, які відповідач відмовляється надати.

Позивач зазначає, що Верховним Судом України у постанові від 8 червня 2016 р. зазначено, що аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.

За частиною третьою статті 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будявля або споруда.

Позивач зазначає, що аналіз зазначених норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

При цьому, в постанові судової палати в адміністративних справах Верховного суду України від 12 вересня 2017 року зазначено, що якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 8 червня 2016 року у справі № 21-804а16.

Позивач зазначає, що до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розташоване набуте ним майно.

Відтак, законодавець чітко сформулював момент переходу права оренди земельної ділянки до нового власника, при цьому не ставить вимогу про розірвання договору оренди з орендодавцем попереднім власником.

Позивач в будь-якому разі, з моменту дарування нерухомості, не є платником орендної плати за землю. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

У відзиві відповідач зазначає, що податкові повідомлення-рішення форми «Ш не є похідними», як зазначено в позові, однак з даним доводом не можна погодитися, оскільки дані податкові повідомлення-рішення безпосередньо стосуються та в будь-якому випадку включають нарахування штрафних санкцій за затримку сплати орендної плати за 2017 р. відповідно до акта перевірки. Оскільки, позивач не є платником орендної плати в силу вимог закону, то й нарахування штрафних санкцій за період 2017 р. є неправомірним, у зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення форми «Ш» про нарахування штрафних санкцій також є неправомірними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.

Повноважні представники як позивача, так і відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії, та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 24.02.2020 року.

Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом Серії НОМЕР_4 , копія якого міститься в матеріалах справи.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування майнових податків і зборів з фізичних осіб організації та проведення перевірок суб`єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб, прикомандированим до ГУ ДФС у Дніпропетровській області наказом від 16.01.2017 р. №146, ОСОБА_2 у приміщенні ДПС в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська (м. Дніпро, пров. Універсальний, б.12) проведено перевірку з питання своєчасності сплати орендної плати за земльну ділянку з фізичних осіб, за 2014 р., за результатами якої складено акт від 31.05.2017 р. №5689/04-36-13-01/ НОМЕР_1 .

Під час проведення перевірки, контролюючим органом було використано: податкове повідомлення-рішення від 24.06.2015 о. №849-15 за 2015 р. (дата вручення податкового повідомлення-рішення 30.06.2015 р.); податкове повідомлення-рішення від 24.06.2015 р. №848-15 за 2015 р. (дата вручення податкового повідомлення-рішення 30.06.2015 р.); податкова декларація з орендної плати за землю від 19.02.2014 р. № за 2014 р.; інформацію комп`ютерних бах даних АІС «Податковий блок».

В акті перевірки від 31.05.2017 р. №5689/04-36-13-01/ НОМЕР_1 контролюючим органом зроблено висновки про порушення фізичною особою ОСОБА_1 термінів сплати податкових зобов`язань, визначених у п.287.3, п.287.5 ст.287 ПК України.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки від 31.05.2017 р. №5689/04-36-13-01/ НОМЕР_1 контролюючим органом сформовано відповідні податкові повідомлення-рішення форми «Ш», а саме: від 23.06.2017 р. № за платежем: орендна плати з фізичних осіб на загальну суму 90 655 грн. 08 коп.; від 23.06.2017 р. № за платежем: орендна плати з фізичних осіб на загальну суму 2 309,09 грн.

Додатком до акта перевірки від 31.05.2017 р. №5689/04-36-13-05/ НОМЕР_1 є розрахунок штрафної санкції за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання по земельному податку по ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , з тексту якого судом встановлено, що останній нарахована штрафна санкція за відповідні періоди, а саме: з 30.08.2016 р. по 30.08.2015 р. по податковому повідомленню-рішенні форми «Ф» від 30.06.2015 р. №848-15 ТА0100 за 367 дні у розмірі 20 % (8295,05) в сумі 1659,01 грн.; з 30.08.2016 р. по 03.09.2015 р. по податковому повідомленню-рішенні форми «Ф» від 04.07.2015 р. №849-15 ТА0100 за 363 дні у розмірі 20 % (362493,4) в сумі 72498,68 грн.; з 02.07.2015 р. по 01.12.2014 р. по податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2014 р. № F06020 за 214 дні у розмірі 20 % (23008,95) в сумі 4601,79 грн.; з 02.07.2015 р. по 31.12.2014 р. по податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2014 р. № F06020 за 184 дні у розмірі 20 % (24739,05) в сумі 4947,81 грн.; з 02.07.2015 р. по 31.01.2015 р. по податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2014 р. № F06020 за 153 дні у розмірі 20 % (34738,95) в сумі 6947,79 грн.

Відповідно до розрахунку штрафної санкції за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання по земельному податку по ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , який є додатком до акта перевірки від 31.05.2017 р. №5689/04-36-13-05/ НОМЕР_1 судом встановлено, що останній нарахована штрафна санкція за період з 31.10.2014 р. по 31.10.2014 р. по податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 19.02.2014 р. № F 06020 з 1 день у розмірі 10 % (23090.9) в сумі 2309,09 грн.

Відповідно до листа Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області від 24.06.2015 р. №8-411-02-2354/2-15 судом встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 , площею 0,0128 га, кадастровий номер :01:009:0001, яка перебуває в оренді у гр. ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) для комерційного використання, згідно умов договору оренди землі в 2012-2014 рр., складає: 221 378,66 грн., в 2015 році 276 500,22 грн.

При цьому, суд зазначає, що контролюючим органом було сформовано відносно ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення форми «Ф», а саме: від 22.06.2017 р. №9596-1302 за платежем: орендна плата з фізичних осіб за податковий період 2017 р. на загальну суму 566655,04 грн.; від 22.06.2017 р. №9595-1302 за платежем: орендна плата з фізичних осіб за податковий період 2017 р. на загальну суму 12966,32 грн.

26.12.2013 р. між Дніпропетровською міською радою, що діє на підставі ЗК України, законів України «Про місцеве масоврядування в Україні», «Про оренду землі» в особі першого заступника міського голови Крупського Анатолія Федоровича та громадянкою Завротською Антоніною Дмитрівною, в особі пердставника Завротської Тетяни Вікторівни укладено договір оренди землі від 26.12.2011 р. відповідно до умов якого Дніпропетровська міська рада надає, а ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню будівлі та споруд виробничої бази, яка знаходиться за адресою: по АДРЕСА_4 .

Відповідно до акта приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0065 ОСОБА_1 прийняла від Дніпропетровської міської ради оренду земельної ділянки за кадастровим номером :01:009:0065, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування від 25.07.2013 р. відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 безоплатно нерухоме майно, зазначене в п.2 цього договору.

Відповідно до п.2 договору дарування від 25.07.2013 р. за цим договором були подаровані наступні об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , що має наступний опис: літ.Д-2 будівля виробничого профілакторію, літ.Д-2 прибудова, літ.д сходи, літ.Ц склад (тимчасовий), літ.Щ сторожка, літ.щ ганок, IV мостіння, загальна площа становить 2211,8 кв.м; нежитлова будівля належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу (викладеному на бланку серії ВАО №333022), посвідченого ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 21 серпня 2003 р. за реєстрованим №4068, зареєстрованого КП «Дніпропетровське МБТІ» 24 вересня 2003 р. за реєстраційним номером №2357254 Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01, номер запису про право власності 1816746; будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , що мають наступний опис: будівля лі.Ж-1, Ж-1, загальною площею 132,7 кв.м., будівля літ.И блок-кімната, огорожа - №5, 6, 7, 8, 36, 37; вказані будівлі та споруди належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 03 вересня 2004 року за реєстрованим №4205, зареєстрованого КП «Дніпропетровське МБТІ» 22 жовтня 2004 року за реєстрованим №6095894. Реєстрований номер об`єкта нерухомого майна в Државному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01, номер запису про право власності 1822085, надані разом іменовані «об`єкти нерухомого майна».

В матеріалах справи міститься Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2013 р. (17:56:01) №6870822, наданий приватним нотаріусом Бондаренко Валентиною Григорівною Дніпропетровського міського нотаріального округу щодо номера запису про право власності: 1823618, на підставі заяви з реєстраційним номером: 2192272, дата і час реєстрації заяви: 25.07.2013 р. (17:45:16), заявник: ОСОБА_3 , з тексту якого судом встановлено, що власником є ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_6 , виданий 03.03.1998 р., виданий: Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_6 . Підстава виннення права власності договір дарування, серія та номер: 1069, виданий 25.07.2013 р., видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г.

Щодо відомостей про об`єкт нерухомого майна, у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2013 р. (17:56:01) реєстраційний номер останнього зазначений 01, об`єкт нерухомого майна: будівлі літ.Ж-1, Ж-1; И та споруди, адреса: АДРЕСА_4 , опис об`єкта нерухомого майна: будівля літ.Ж-1, Ж-1, будівля літ. И блок-кімната, огорожа - №5, 6, 7, 8, 36, 37; загальна площа: 132,7 кв.м

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2013 р. (18:10:02) №6872394, наданий приватним нотаріусом Бондаренко Валентиною Григорівною Дніпропетровського міського нотаріального округу щодо номера запису про право власності: 1824115, на підставі заяви з реєстраційним номером: 2192744, дата і час реєстрації заяви: 25.07.2013 р. (18:03:13), заявник: ОСОБА_3 , з тексту якого судом встановлено, що власником є ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_6 , виданий 03.03.1998 р., виданий: Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_6 . Підстава виннення права власності договір дарування, серія та номер: 1069, виданий 25.07.2013 р., видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г.

Щодо відомостей про об`єкт нерухомого майна, у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2013 р. (18:10:02) реєстраційний номер останнього зазначений 01, об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля, адреса: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Білостоцького, буд.93, опис об`єкта нерухомого майна: будівля літ.Д-2 бідівля виробничого профілакторію, літ.Д 2 прибудова, літ. Д сходи, літ. Ц склад (тимчасовий), літ. Щ сторожка, літ. Щ ганок, ІV мостіння, загальна площа: 2211,8 кв.м.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, ЗУ «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. №161-XIV, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, Земельним кодексом України від 25.10.2001 р. №2768-ІІІ тощо.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до ст.86 КАС України, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і обєктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. ст. 8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч. 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до п.п. 14.1.72 та п.п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до п.п.14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до ст.21 ПК України визначені обов`язки контролюючих органів, серед яких обов`язок дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати поршень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Статтею 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених ст. 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства. Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.

Контролюючими органами вищого рівня є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, - для контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць (п.55.2 ст.55 ПК України).

Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).

Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до п.58.1 ст. 58 ПК України, у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним контролюючим органом.

Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України , податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.п. 269.1.1 та 269.1.2 п.п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з п.п 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За правилами п. 287.7 ст. 287 ПК України, у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

У частинах першій та другій ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтями 125 та 126 цього Кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленій позовній заяві та відзиві до неї, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд виходить з наступного.

Суд вважає необгрунтованою позицію Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо винесення податкових повідомлень-рішень, а саме: №9596-1302 від 22.06.2017 р. на загальну суму 566 655,04 грн.; №9595-1302 від 22.06.2017 р. на загальну суму 12966,32 грн.; № від 23.06.2017 р. на загальну суму 90655,08 грн.; від 23.06.2017 р. на загальну суму 2309,09 грн., виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтведжено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2013 р. (17:56:01) №6870822, наданим приватним нотаріусом Бондаренко Валентиною Григорівною Дніпропетровського міського нотаріального округу щодо номера запису про право власності: 1823618, на підставі заяви з реєстраційним номером: 2192272, дата і час реєстрації заяви: 25.07.2013 р. (17:45:16), заявник: ОСОБА_3 , судом встановлено, що власником є ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_6 , виданий 03.03.1998 р., виданий: Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_6 . Підстава виннення права власності договір дарування, серія та номер: 1069, виданий 25.07.2013 р., видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г.

Щодо відомостей про об`єкт нерухомого майна, у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2013 р. (17:56:01) реєстраційний номер останнього зазначений 01, об`єкт нерухомого майна: будівлі літ.Ж-1, Ж-1; И та споруди, адреса: АДРЕСА_4 , опис об`єкта нерухомого майна: будівля літ.Ж-1, Ж-1, будівля літ. И блок-кімната, огорожа - №5, 6, 7, 8, 36, 37; загальна площа: 132,7 кв.м

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2013 р. (18:10:02) №6872394, наданий приватним нотаріусом Бондаренко Валентиною Григорівною Дніпропетровського міського нотаріального округу щодо номера запису про право власності: 1824115, на підставі заяви з реєстраційним номером: 2192744, дата і час реєстрації заяви: 25.07.2013 р. (18:03:13), заявник: ОСОБА_3 , з тексту якого судом встановлено, що власником є ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_6 , виданий 03.03.1998 р., виданий: Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_6 . Підстава виннення права власності договір дарування, серія та номер: 1069, виданий 25.07.2013 р., видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко В.Г.

Щодо відомостей про об`єкт нерухомого майна, у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2013 р. (18:10:02) реєстраційний номер останнього зазначений 01, об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля, адреса: АДРЕСА_4 , опис об`єкта нерухомого майна: будівля літ.Д-2 бідівля виробничого профілакторію, літ.Д 2 прибудова, літ. Д сходи, літ. Ц склад (тимчасовий), літ. Щ сторожка, літ. Щ ганок, ІV мостіння, загальна площа: 2211,8 кв.м.

На підставі викладених вище витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності як 25.07.2013 р. (17:56:01) №6870822, так і від 25.07.2013 р. (18:10:02) №6872394 суд зазначає, що право власності на будівню, яка знаходиться на земельній ділянці перейшло до іншого власника, а саме: ОСОБА_3 , яка володіє вказаною нежитловою будівлею.

Будь-яких доказів щодо спростування зазначеного вище факту, в розумінні ст. ст.73, 74 КАС України, про володіння на праві власності будівлі, яка знаходиться на земельній ділянці, що перейшло до іншого власника, а саме: ОСОБА_3 повноважним представником відповідача надано не було.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відтак, як зазначена вище норма права, так і норми ПК України, дають можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Так, в розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

В розумінні положень п.п. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14, п.п. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1, п. 269.2 ст. 269, п.п. 270.1.1, 270.1.2 п. 270.1 ст. 270, п. 287.7 ст. 287 ПК України, платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відтак, до нового власника об`єкта нерухомості, в даному видадку ОСОБА_3 , переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку (орендної плати), на якій розташоване набуте ним майно.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 807/292/18 (адміністративне провадження №К/9901/118/19), в якій зазначається, що відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За правилами пункту 287.7 статті 287 ПК України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

У частинах першій та другій статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтями 125 і 126 цього Кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про оренду землі» від 06.101998 №161-XIV до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Зазначені норми права дають можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Із установлених попередніми судами обставин справи вбачається, що 12.12.2008 між Виноградівською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до предмету якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для комерційної діяльності.

Згідно пункту 2 договору оренди об`єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 0,5106 га. Пунктом 14 договору оренди передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для обслуговування майнового комплексу в АДРЕСА_1. Вказаний договір оренди укладено строком на 49 років.

В подальшому майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,5106 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка перебувала в оренді ОСОБА_2 на підставі договору оренди землі від 12.12.2008, був відчужений на підставі договору купівлі-продажу майнового комплексу від 21.10.2015, укладеного між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець).

Суд першої інстанції також вірно встановив, що позивач листом, адресованим міському голові м. Виноградів, повідомив, серед іншого про факт відчуження майнового комплексу, розташованого на орендованій земельній ділянці, згідно з договором купівлі-продажу від 21.10.2015, новим власником якого є ОСОБА_3. Також проінформовано, що земельною ділянкою з моменту відчуження майнового комплексу не користується.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 08.06.2016 (справа №21-804а16) та постанові від 12.09.2017 (справа №21-3078а16).

Отже, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку (орендної плати), на якій розташоване набуте ним майно.

При цьому, надаючи оцінку правовідносинам сторін у справі та встановити всі обставини даної справи, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що дійсно, на момент розгляду і вирішення даної справи договір оренди від 26.12.2011 р., укладений між позивачем та Дніпропетровською міської радою є чинними та позивачем жодних активних дій щодо розірвання зазначеного договору не вчинялося, незважаючи на відчуження відповідних об`єктів нерухомості, розташованих на земельних ділянках (кадастровий номер :01:009:0001, ;01;009;0065) відповідно до договору дарування від 25.07.2013 р.

Зазначена обставина ставить під сумнів необхідність невиконання зобов`язань, визначених даними договором, в тому числі, і щодо обов`язку сплати орендної плати за землю визначеної відповідно до змісту даних договорів, проте відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак суд зазначає, що відповідачем Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, у відповідності до норм ст.73, 74 КАС України, під час судового розгляду справи, не було доведено правомірності підстав формування оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, а саме: №9596-1302 від 22.06.2017 р. на загальну суму 566 655,04 грн.; №9595-1302 від 22.06.2017 р. на загальну суму 12966,32 грн.; № від 23.06.2017 р. на загальну суму 90655,08 грн.; від 23.06.2017 р. на загальну суму 2309,09 грн., всупереч положенням ст.77 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Натомість, позивачем з урахуванням належних письмових доказів в розумінні ст.ст. 73, 74КАС України, як доданих до позовної заяви, так і наданих в судовому засіданні та долучених до матеріалів справи, детально наведених вище, спростовані доводи відповідача відповідно як пояснень, так і відзиву останнім в порядку ст.77 КАС України.

Таким чином, встановивши в судовому засіданні та підтвердивши доказами, наявними в матеріалах справи, факт прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття зазначених рішень; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, що мають наслідком порушення прав та законних інтересів позивача в публічно-правових відносинах з боку відповідача суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що належним засобом щодо поновлення такого порушеного права буде визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, а саме: №9596-1302 від 22.06.2017 р. на загальну суму 566 655,04 грн.; №9595-1302 від 22.06.2017 р. на загальну суму 12966,32 грн.; № від 23.06.2017 р. на загальну суму 90655,08 грн.; від 23.06.2017 р. на загальну суму 2309,09 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір`розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно до квитанцій, а саме: від 28.11.2019 р. № 0. 0. .1 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.; від 28.11.2019 р. № 0. 0. . 1 позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5 957,50 грн. разом 6 725,90 (шість тисяч сімсот двадцять п`ять грн., 90 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.

Враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме: №9596-1302 від 22.06.2017 р. на загальну суму 566 655,04 грн.; №9595-1302 від 22.06.2017 р. на загальну суму 12966,32 грн.; № від 23.06.2017 р. на загальну суму 90655,08 грн.; № від 23.06.2017 р. на загальну суму 2309,09 грн, суд вважає за необхідне відшкодувати ОСОБА_1 суму, сплачену у якості судового збору за подання даного адміністративного позову з Державного бюджету України в сумі 6 725,90 (шість тисяч сімсот двадцять п`ять грн., 90 коп.), відповідно до квитанцій, а саме: від 28.11.2019 р. № 0. 0. .1 на суму 768,40 грн.; від 28.11.2019 р. № 0. 0. . 1 на суму 5 957,50 грн.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, а саме: №9596-1302 від 22.06.2017 р. на загальну суму 566 655,04 грн.; №9595-1302 від 22.06.2017 р. на загальну суму 12966,32 грн.; № від 23.06.2017 р. на загальну суму 90655,08 грн.; № від 23.06.2017 р. на загальну суму 2309,09 грн., - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області №9596-1302 від 22.06.2017 р. на загальну суму 566 655,04 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області №9595-1302 від 22.06.2017 р. на загальну суму 12966,32 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № від 23.06.2017 р. на загальну суму 90655,08 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № від 23.06.2017 р. на загальну суму 2309,09 грн.

Стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 з оплати судового збору у розмірі 6 725,90 (шість тисяч сімсот двадцять п`ять грн., 90 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 березня 2020 року.

Суддя Є.О. Жукова