Справа № 200/13751/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 р. Справа№200/13751/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84500, Донецька область, м. Селидове, вул.. Героїв праці, буд. 6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 07.10.2019 року про відмову в призначенні пенсії позивачу, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 30.09.2019 року №2607 із зарахуванням до пільгового стажу період роботи з 19.06.1989 по 15.06.1990 року на підприємстві Шахта ім. М.І. Калініна, з 03.05.1991 р. по 13.08.1992 р. та з 10.05.1993 р. по 31.07.1997 р. на підприємстві шахта ім. К.І. Поченкова з 26.08.1997 по 03.10.1998 р. та з 22.02.1999 р по 27.02.2000 р. на підприємстві Шахта Бутівська, з 15.03.2000 р. по 30.06.2000 р. на підприємстві шахта Засядько, з 17.09.2012 р по 31.10.2014 р. на підприємстві Шахта Бутівська, з 01.04.2014 р. по 31.10.2014 року на підприємстві Шахта Бутівська.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.

23 грудня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, та призначено розгляд справи на 30 січня 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд адміністративної справи по суті на 13 лютого 2020 року.

У судове засідання на 13 лютого 2020 року сторони не з`явились, повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Разом із позовною заявою позивачем зазначено про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 30.09.2019 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ст. 114 Закону України. 21.11.2019 року позивач отримав рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.10.2019 року. Відповідно до рішення страховий стаж складав 18 рік 11 місяців та 09 днів. До пільгового стажу не зараховано період моєї роботи з 19.06.1989 р по 15.06.1990 року, на підприємстві «Шахта ім. М.І.Калініна», оскільки не надані пільгові довідки з 13.05.1991 р. по 13.08.1992 р. оскільки не надані пільгові довідки та копії атестації робочих місць, з 10.05.1993 р. по 31.07.1997 р. на підприємстві «Шахта ім. К.І. Поченкова», оскільки не надані пільгові довідки та копії атестації робочих місць та на підприємстві шахта «Чайкіно», з 26.08.1997 р. по 03.10.1998 р. так як не надані пільгові довідки та копії атестації робочих місць, з 22.02.1999 р по 27.02.2000 р. на підприємстві «Шахта Бутівська», оскільки не надані пільгові довідки та копії атестації робочих місць, з 15.03.2000 р. по 30.06.2000 р. на підприємстві «Шахта «Засядько», оскільки не надані пільгові довідки та копії атестації робочих місць, з 17.09.2012 р. по 31.10.2014 р. на підприємстві «Шахта «Бутівська», оскільки підприємство перереєстровано на території, підконтрольній українській владі та не надані пільгові довідки та копії атестації робочих місць, з 01.04.2014 р. по 31.10.2014 року на підприємстві «Шахта «Бутівська», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до МДЗ України/форма ОК-5 від 03.10.2019 р. Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу зазначених періодів роботи протиправними, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивач звернувся до 30 вересня 2019 року із заявою №2607 про призначення пенсії згідно п. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Станом на дату звернення страховий стаж позивача склав 18 років 11 місяців та 09 днів. До пільгового стажу не зараховано наступні періоди роботи: - з 19.06.1989 по 15.06.1990 року на підприємстві «Шахта «ім. М.І..Калініна», так як не надана довідка; - з 13.05.1991 по 13.08.1992 року та з 10.05.1993 по 31.07.1997 року на підприємств «Шахта «ім. К.І. Поченкова», так як не надані довідки та копії атестації робочих місць; - з 26.08.1997 по 03.10.1998 року на підприємстві Шахта «Чайкіно», так як не надані довідки та копії атестації робочих місць; - з 22.02.1999 по 27.02.2000 на підприємстві Шахта «Бутівська», так як не надані довідки та копії наказів про атестацію робочих місць; - з 15.03.2000 по 30.06.2000 року на підприємстві «Шахта Засядька», так як не надані пільгова довідка та копія атестації робочих місць; - з 17.09.2012 по 31.10.2014 року на підприємстві «Шахта «Бутівська», оскільки підприємство перереєстровано на території, підконтрольній української владі та не надані пільгові довідки та копії наказів про атестацію робочих місць. До страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи з 01.04.2014 по 31.10.2014 на підприємстві Шахта Бутівська», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за періоди до МДЗ України (форма ОК-5) від 03.10.2019). За таких обставин позивачу відмовлено рішенням №768 від 07.10.2019 року, згідно п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Червоногвардійським РВ Макіївського УМВС України в Донецькій області 23 лютого 2000 року), є внутрішньо переміщеною особою (довідка від 30.09.2019 року №1428-) та особою, що претендує на призначення пенсії. (а.с. 7-10)

Відповідач Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що 30 вересня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, відповідно до якої просив призначити йому пенсію.

Судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював на Шахті ім. М.І. Калініна у період з 19.06.1989 р. по 15.06.1990 р., а саме:

- на підставі наказу від 19.06.1989 року № 470к позивача прийнято підземним гірником 2 розряду з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 11.06.1990 №395к звільнено за ст.38 КЗпП УРСР за власним бажанням. (а.с. 12)

Крім того, судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював на Шахті ім. К.І. Поченкова Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (Макіїввугілля) у період з 13.05.1991 р. по 13.08.1992 р., а саме:

- на підставі наказу від 13.05.1991 року № 519/к позивача прийнято учнем гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 07.10.1991 року №Ц68к переведено гірником очисного вибою 4 розряду підземним з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 23.10.1992 року №1166к звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с. 51)

Крім того, судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював на Шахті ім. К.І. Поченкова Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (Макіїввугілля) у період з 10.05.1993 р. по 31.07.1997 р., а саме:

- на підставі наказу від 10.05.1993 року № 453к позивача прийнято на видобувну дільницю гірником очисного вибою 4 розряду підземним з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 26.04.1995 року №61 Шахта ім.. К.І. Поченкова об`єднана в шахтоуправління «Бутівське» виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Макіїввугілля»;

- на підставі наказу від 01.08.1997 року №387/к звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с. 53, 56)

Крім того, судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював на Шахті «Чайкіно» Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» у період з 26.08.1997 р. по 03.10.1998 р., а саме:

- на підставі наказу від 26.08.1997 року № 349к позивача прийнято гірником очисного вибою 4 розряду підземним з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 11.06.1998 року 201к переведено гірником очисного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 05.10.1998 року №96к звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с. 14)

Крім того, судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював на Шахті «Бутівська» у період з 22.02.1999 р. по 27.02.2000 р., а саме:

- на підставі наказу від 22.02.1999 року №112 позивача прийнято гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 27.02.2000 року №113к звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с. 54-55)

Крім того, судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював на Шахті ім. К.І. Поченкова Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля (Макіїввугілля) у період з 10.05.1993 р. по 31.07.1997 р., а саме:

- на підставі наказу від 10.05.1993 року №453к позивача прийнято на видобувну дільницю гірником очисного вибою 4 розряду підземним з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 26.04.1995 року №61 Шахта ім.. К.І. Поченкова об`єднана в шахтоуправління «Бутівське» виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Макіїввугілля»;

- на підставі наказу від 01.08.1997 року №387/к звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с. 53, 56)

Крім того, судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював на Шахті «Чайкіно» Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» у період з 26.08.1997 р. по 03.10.1998 р., а саме:

- на підставі наказу від 26.08.1997 року №349к позивача прийнято гірником очисного вибою 4 розряду підземним з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 11.06.1998 року №201к переведено гірником очисного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 05.10.1998 року №96к звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с. 14)

Крім того, судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював на Шахті «Чайкіно» Макіївського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» у період з 26.08.1997 р. по 03.10.1998 р., а саме:

- на підставі наказу від 26.08.1997 року №349к позивача прийнято гірником очисного вибою 4 розряду підземним з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 11.06.1998 року №201к переведено гірником очисного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 05.10.1998 року №96к звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с. 14)

Крім того, судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював на Шахті «Бутівська» у період з 22.02.1999 р. по 27.02.2000 р., а саме:

- на підставі наказу від 22.02.1999 року №112 позивача прийнято гірником очисного вибою 5 розряду підземним з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 28.02.2000 року №113к звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с. 14-15)

Крім того, судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював на Шахті ім. О.Ф. Засядька у період з 15.03.2000 р. по 19.06.2005 р., а саме:

- на підставі наказу від 15.03.2000 року №424-к позивача прийнято підземним гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 06.02.2002 року №273к переведено підземним гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 12.07.2005 року №1132к звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с. 55,57)

Крім того, судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії НОМЕР_3 ) встановлено, що ОСОБА_1 працював на ВП Шахта «Бутівська» ДП «Макіїввугілля» у період з 17.09.2012 р. по 30.09.2015 р., а саме:

- на підставі наказу від 17.09.2012 року №1004к позивача прийнято гірником очисного вибою 4 розряду підземним з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 09.04.2014 року №334к переведено гірником очисного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем на шахті;

- на підставі наказу від 30.09.2015 року №477 звільнено за п.5 ст.36 КЗпП України за переводом. (а.с. 57,59)

07.10.2019 року Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. (а.с. 16)

Рішенням Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07.10.2019 року встановлено, що до пільгового стажу не зараховано наступні періоди роботи: - з 19.06.1989 по 15.06.1990 року на підприємстві «Шахта «ім. М.І..Калініна», так як не надана довідка; - з 13.05.1991 по 13.08.1992 року та з 10.05.1993 по 31.07.1997 року на підприємств «Шахта «ім. К.І. Поченкова», так як не надані довідки та копії атестації робочих місць; - з 26.08.1997 по 03.10.1998 року на підприємстві Шахта «Чайкіно», так як не надані довідки та копії атестації робочих місць; - з 22.02.1999 по 27.02.2000 на підприємстві Шахта «Бутівська», так як не надані довідки та копії наказів про атестацію робочих місць; - з 15.03.2000 по 30.06.2000 року на підприємстві «Шахта Засядька», так як не надані пільгова довідка та копія атестації робочих місць; - з 17.09.2012 по 31.10.2014 року на підприємстві «Шахта «Бутівська», оскільки підприємство перереєстровано на території, підконтрольній української владі та не надані пільгові довідки та копії наказів про атестацію робочих місць. До страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи з 01.04.2014 по 31.10.2014 на підприємстві Шахта Бутівська», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за періоди до МДЗ України (форма ОК-5) від 03.10.2019). Станом на дату звернення страховий стаж позивача склав 18 років 11 місяців та 09 днів, пільговий стаж склав 04 років 11 місяців 19 днів. За таких обставин позивачу відмовлено рішенням №768 від 07.10.2019 року, згідно п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначено, що заявник набуде право на пенсію за умови наявності 09 років пільгового стажу.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем через відсутність пільгових довідок, копії атестації робочих місць та наявність правових підстав для відмови відповідачем у зарахуванні до страхового та пільгового стажу роботи спірного періоду роботи через несплату єдиного соціального внеску роботодавцем позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Підприємство позивача зареєстровано та здійснює свою діяльність з зоні проведення антитерористичної операції, пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, звільняє господарюючих суб`єктів на час проведення АТО.

Суд застосовує норми матеріального права на момент виникнення спірних правовідносин.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Нормами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, відомості про пільговий характер роботи позивача за Списком №1 містяться в довідках, наданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф б цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного, суд дійшов висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії підтверджується насамперед записами у трудовій книжці позивача.

Суд погоджується, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості тому, що первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового та пільгового стажу спірних періодів.

Стосовно не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.04.2014 по 31.10.2014 року на підприємстві Шахта «Бутівська» суд зазначає наступне.

Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону України № 1058-IV.

Зокрема, абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 106 Закону України № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

На підставі викладеного, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а.

Нормами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф б цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед записами у трудовій книжці позивача.

Суд погоджується, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості тому, що первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи 01.04.2014 по 31.10.2014 року на підприємстві Шахта «Бутівська» з підстав відсутності відомостей про сплату щомісячних внесків та ЄСВ за цей період роботи.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що дії відповідача щодо незарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 , спірних періодів роботи позивача є неправомірними і ці періоди мають бути зараховані до страхового та пільгового стажу позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Аналізуючи вищевказане, суд доходить висновків, що позивач при звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах надав всі необхідні документи в підтвердження такого права.

За наслідками судового розгляду суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84500, Донецька область, м. Селидове, вул.. Героїв праці, буд. 6, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07.10.2019 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.09.2019 року про призначення пенсії, зарахувавши до страхового та пільгового стажу період роботи з 19.06.1989 по 15.06.1990 року на підприємстві Шахта ім. М.І. Калініна, з 03.05.1991 р. по 13.08.1992 р. та з 10.05.1993 р. по 31.07.1997 р. на підприємстві шахта ім. К.І. Поченкова, з 26.08.1997 по 03.10.1998 р. та з 22.02.1999 р по 27.02.2000 р. на підприємстві Шахта Бутівська, з 15.03.2000 р. по 30.06.2000 р. на підприємстві Шахта Засядько, з 17.09.2012 р. по 31.10.2014 р. на підприємстві Шахта Бутівська, з 01.04.2014 р. по 31.10.2014 р. на підприємстві Шахта Бутівська.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84500, Донецька область, м. Селидове, вул.. Героїв праці, буд. 6, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) 28 лютого 2020 року. Повний текст судового рішення складено та підписано 28 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова