Справа № 340/2918/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 340/2918/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський маслосирзавод" на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 в адміністративній справі №340/2918/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський маслосирзавод" до Кіровоградської обласної ради про визнання протиправним та нечинним пункту рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодський маслосирзавод" звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської обласної ради, в якому просило визнати протиправним та нечинним пункт 1.6 "Правил приймання стічних вод до централізованих систем водовідведення ОКВП Дніпро-Кіровоград", що затверджені рішенням Кіровоградської обласної ради від 18.12.2018 року №600 та додатки №1-К,1-З, 1-О, 1-С, 1-См.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року адміністративний позов залишено без руху, у зв`язку з виявленням недоліків позовної заяви, та запропоновано позивачу усунути виявлені недоліки шляхом подання до суду обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення, з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку встановленого законом для звернення до суду та належним чином засвідчених копій рішення Кіровоградської обласної ради від 18.12.2018 року №600 та Правил приймання стічних вод до централізованих систем водовідведення ОКВП "Дніпро-Кіровоград", що затверджені рішенням Кіровоградської обласної ради від 18.12.2018 року №600 та додатків №1-К, 1-3,1-О,1-С,1-См до цих правил.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року позовну заяву позивача повернуто на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, оскільки останнім не усунуто недоліки позовної заяви.

Не погодившись з ухвалою суду від 09.12.2019 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, фактично, підставою для повернення адміністративного позову стало не надання позивачем засвідчених належним чином копій рішення Кіровоградської обласної ради від 18.12.2018 року №600 та Правил приймання стічних вод до централізованих систем водовідведення ОКВП Дніпро-Кіровоград, що затверджені рішенням Кіровоградської обласної ради від 18.12.2018 року №600 та додатків №1-К, 1-3,1-О,1-С,1-См до цих правил, що є доказами при розгляді даної адміністративної справи, а також не зазначив, що не може подати відповідні докази.

Відповідно до ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Слід зазначити, що вказаною нормою не передбачено перелік доказів, які необхідно подати разом з позовом, а зазначено: «докази що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги», що дає можливість позивачу на власний розсуд будувати лінію захисту та обирати відповідні докази на підтвердження його позиції, а також надати суду саме наявні у нього докази, а не взагалі всі існуючи.

При цьому, адміністративний суд під час розгляду справи повинен надати оцінку, наданим сторонами доказам, та у разі потреби самостійно витребувати відповідні докази для правильного вирішення спору по суті на виконання встановленого ст.9 КАС України принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі.

Так, судом першої інстанції було зобов`язано позивача надати документи, які останнім не створювалися та оригінали цих документів не перебувають у нього. Витребувані судом документи є нормативно-правовими актами суб`єктів владних повноважень, а тому у разі їх необхідності, суд першої інстанції повинен був самостійно витребувати відповідні докази, а не покладати обов`язок щодо їх надання на позивача.

Крім цього, суд зауважує, що необхідність надання до позовної заяви копії оскаржуваного рішення у розумінні приписів ч.7 ст.161 КАС України стосується виключно оскарження індивідуального акту чи адміністративного договору і не розповсюджується на оскарження нормативного правового акту.

Також ст.264 КАС України, якої встановлено особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, не передбачено необхідність надання до позовної заяви про оскарження такого НПА його копії.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями ч.5 ст.5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

В рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку, що повернення позовної заяви унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 320, 321, 325 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський маслосирзавод" - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 в адміністративній справі №340/2918/19 - скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва