Справа № 219/9749/19
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року справа №219/9749/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону Управління Патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сомікова Сергія Костянтиновича на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2020 року у справі №219/9749/19 (головуючий І інстанції Погрібна Н.М., складене в повному обсязі 16 січня 2020 року в м. Бахмут Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління Патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сомікова Сергія Костянтиновича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського Управління Патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сомікова Сергія Костянтиновича (надалі відповідач), в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1458341 від 26.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. та визнати незаконними дії відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що накладене на нього стягнення є необґрунтованим, незаконним та протиправним. Факт скоєння адміністративного правопорушення ним не був визнаний, про що було повідомлено на місці інспектору поліції Сомікову С.К. та подано клопотання про розгляд справи за місцем його проживання відповідно до ст. 276 КУпАП для надання часу для підготовки до захисту своїх інтересів, надання доказів своєї невинуватості, можливості скористатись юридичною допомогою адвоката. Проте, в порушення норм статей 268, 276 КУпАП, сержантом поліції Соміковим С.К. було відхилено його клопотання, чим порушено його право на всебічний, повний, справедливий та об`єктивний розгляд справи. Крім того, позивач вважає, що сержант поліції Соміков С.К не мав право виносити постанову про накладення адміністративного стягнення на місті зупинки автомобілю, а повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ним заперечувався факт скоєння правопорушення, та передати справу на розгляд уповноваженому органу (посадові особі), за його місцезнаходженням, з розглядом клопотань, роз`ясненням прав, наданням можливості скористатись правовою допомогою, дослідженням всіх наявних доказів. Вважає, що відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, а якщо у постанові про накладення адмінправопорушення не вказано технічний засіб, яким здійснений фото або відеозапис то провадження підлягає закриттю на підставі ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 1-6).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Постанову інспектора поліції Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції від 26.08.2019 року серії ЕАВ №1458341, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 36-40).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, вважає що рішення винесене без всебічного та повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно ч. 2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Звертає увагу, що відповідно ч.4 ст. 258 КУпАП, що у випадках передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу. Крім того, вважає, що юрисдикція повноваження поліцейського управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції поширюється на всю територію Донецької області, а не тільки на адміністративну будівлю де знаходиться управління, в тому числі на місце де було виявлено порушення позивачем ПДР України, отже розгляд справи, винесення постанови на місці зупинки транспортного засобу, в межах Донецької області відповідає вимогам адміністративного законодавства під час виникнення спірних правовідносин, відповідного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 17.07.2019 року №263/1600/17 (а.с. 54-57).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як встановлено судами першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1458341 від 26.08.2019 року поліцейським Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, сержантом поліції Соміковим Сергієм Костянтиновичем, на місці зупинки автомобілю (м. Маріуполь, пл. Мічмана Павлова,5) на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП (а.с. 7).

У постанові вказано, що ОСОБА_1 26.08.2019 року о 18:49 годині, керуючи автомобілем «HYUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Маріуполь пл. Мічмана Павлова, 5, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 - зупинка заборонена, чим порушив п.33 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем постанови серії ЕАВ № 1458341 від 26.08.2019 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення вимог п.33 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі - ПДР), регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно розділу 33 ПДР до заборонених знаків, в тому числі відноситься знак 3.34 «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За унормуванням ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За унормуванням ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В матеріалах справи міститься диск з відеозаписом, наданий поліцейським Управлінням патрульної поліції Донецької області ДПП на підтвердження здійснення Голубом Миколою Миколайовичем правопорушення.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Матеріали справи свідчать, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення частини 3 статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП.

У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 26.08.2019 року серії ЕАВ №1458341 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надані відповідачем відеофайли не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17.

Суд зауважує, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення та відповідні докази. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов зазначив, що відповідно ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Крім того, зазначив, що інспектор поліції не мав право виносити постанову про накладення адміністративного стягнення на місті зупинки автомобіля, а повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення та передати справу на розгляд уповноваженому органу (посадовій особі), за його місцезнаходженням, з розглядом його клопотань, роз`ясненням прав, наданням можливості скористатись правовою допомогою, дослідженням всіх наявних доказів тощо.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 276 КупАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 121 - 126 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого статтею 122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, оскільки законом передбачено можливість розгляду правопорушення за ч.1 ст.122 КупАП безпосередньо на місці його вчинення, тому відповідач правомірно прийняв спірну постанову відносно позивача безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що постанова від 26.08.2019 року серії ЕАВ №1458341, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині, оскільки висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог був правомірний.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону Управління Патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сомікова Сергія Костянтиновича - задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2020 року у справі №219/9749/19 змінити в мотивувальній частині з урахуванням висновків постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

В іншій частині рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2020 року у справі №219/9749/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 березня 2020 року.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць