Справа № 128/161/20
Суддя: Васильєва Т. Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/161/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Манюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Бігун Вікторії Петрівни, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій вказує, що 26.12.2019 інспектором 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Бігун В.П. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1905346, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до винесеної постанови, позивач, керуючи транспортним засобом RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив швидкість в населеному пункті на 25 км/год, а саме рухався зі швидкістю 75 км/год, виміряно за допомогою приладу Трукам 000303, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки заміри швидкості відбувалися під час мряки за допомогою TruCam LTI 20/20, який є лазерним приладом, а краплі вологи заломлюють та відбивають лазерний луч, також вказує, що такий прилад є не сертифікованим, оскільки є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 є не чинним з 02.11.2015.

Крім того, під час з`ясування обставин події інспектор повідомив його, що він також порушив вимоги щодо відсутності в автомобілі авто крісла, оскільки в авто разом з ним перебував його син, тому інспектором відносно нього в той же час було винесено ще одну постанову серії ЕАК №1905375, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП, хоча дана постанова складалася поліцейськими в їхньому авто без його участі. Тобто відносно нього одночасно було винесено дві постанови та викладені в них факти, на думку позивача, не відповідають дійсності.

Позивач вважає, що в діях інспектора ОСОБА_2 вбачається порушення ст. 36 КУпАП, відповідно до якої якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а також ст.ст. 245, 278 - 280 КУпАП, щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, підготовки до розгляду справи та порядку її розгляду, ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» щодо застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Після отримання оскаржуваної постанови позивач звернувся із заявою щодо неправомірних дій працівників Управління патрульної поліції та отримав відповідь на заяву 13.01.2020, в якій постанову залишено без змін, а його скаргу без задоволення.

Тому позивач звернувся з даним позовом до суду та заявою про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, в яких просить суд поновити строк для оскарження вказаної ним постанови, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1905346 від 26.12.2019 та закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 1 5, 18, 19 - 23).

Ухвалою суду від 17.02.2020 причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду визнано поважними,позивачу поновлено строк на звернення до адміністративного суду із позовом щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1905346 від 26.12.2019, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ та призначено справу до судового розгляду (а.с. 37 38).

Представник Управління патрульної поліції у Вінницькій області надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Згідно поданого відзиву вказав, що позивач не надав жодного належного доказу на підтвердження викладених у позовній заяві обставин. Зазначив, що фіксування правопорушення здійснювалось за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000303), який дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м, при цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства та на даний час єдиною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки. Вказав, що прилад пройшов повірку, є придатним до застосування та правомірно використовувався працівниками поліції, має Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, видане ДП «Укрметртестстандарт», а також експертний висновок Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, фотознімками приладу TruCam, справа була правомірно розглянута на місці вчинення адміністративного правопорушення за наслідком чого було винесено оскаржувану постанову. До відзиву долучено вказані в ньому додатки, в тому числі фото з приладу TruCam, документація на даний прилад та диск з відеозаписом (а.с. 39 53). Жодного доказу направлення даного відзиву та додатків до нього іншим учасникам справи суду не надано.

Позивач до судового засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, а розгляд справи провести без його присутності.

Відповідачі, їх представники до судового засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в тому числі відповідно до вимог ст. 268 КАС України, що згідно ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

26.12.2019 о 08:55 год інспектором першої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції Бігун В.П.винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1905346, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн за порушення водієм Правил дорожнього руху України, а саме за те, що 26.12.2019 год водій, керуючи транспортним засобом перевищив швидкість в населеному пункті на 25 км/год, а саме рухався зі швидкістю 75 км/год, виміряно за допомогою приладу Трукам 000303, чим порушив п. 12.4 ПДР України. (а.с. 6, 25 зі звороту).

Також 26.12.2019 о 09:04 год тим же інспектором першої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції Бігун В.П.винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1905375, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за порушення водієм Правил дорожнього руху України, а саме за те, що 26.12.2019 перевозив дитину 5 років без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, чим порушив п. 21.11б ПДР України (а.с. 24 зі звороту).

За результатом розгляду заяви позивача щодо винесення оскаржуваної постанови Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області позивачу було надіслано лист від 09.01.2020, яким повідомлено що оскаржувану постанову залишено без змін, а його скаргу без задоволення (а.с. 26).

Згідно ч. 9 ст. 79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Тому за відсутності підтвердження надсилання позивачу доказів, на які посилається представник відповідача в наданому суду відзиві та надає як додаток до нього, та за відсутності підтвердження наявності у позивача таких доказів, які долучені до відзиву, суд не приймає до уваги долучені до відзиву докази (а.с. 44 53).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 10 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2 ст. 222 КУпАП).

Так, згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, крім іншого, заПеревищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, згідно постанови, вимірювання швидкості руху автомобіля позивача проводилося за допомогою приладу Трукам 000303.

Суд відкидає заперечення позивача щодо правомірності використання приладу Трукам 000303, оскільки ним не доведено належними та допустимими доказами, що саме даний прилад не відповідає вимогам чинного законодавства про можливість його використання при фіксації адміністративних правопорушень.

Водночас жодного доказу, крім лише посилання на вказаний прилад, на підтвердження викладених в постанові обставин в оскаржуваній постанові не зазначено, в тому числі пояснень водія щодо обставин винесення постанови, наявність фотофіксації показників замірів зазначеного приладу та проведення відео зйомки під час розгляду справи тощо.

Підтвердження, що постанова була винесена в присутності водія та він мав змогу надати свої пояснення, в постанові не відображено.

Надання можливості зазначити від руки свої заперечення на вже винесеній постанові підтверджує позицію позивача, що його заперечення не були враховані при винесенні самої постанови.

Окрім того, в судовому засіданні було досліджено копії постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1905346 від 26.12.2019 та серії ЕАК №1905375 від 26.12.2019, згідно яких 26.12.2019 о 08:55 поліцейським розглядалася справа щодо правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та 26.12.2019 о 09:04 поліцейським розглядалася справа щодо правопорушення за ч. 10 ст. 121 КУпАП.

У відповідності до п. 4 розділу І Інструкції оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Та згідно п. 3 розділу V цієї ж Інструкції, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (стаття 36 КУпАП). У цьому випадку поліцейський накладає стягнення тільки за ті адміністративні правопорушення, які він має право розглядати. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим поліцейським, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на наявність двох окремих постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності щодо порушень, які розглядалися тим же інспектором за наслідком зупинки транспортного засобу, судом встановлено, що в порушення ч. 2 ст. 36 КУпАП інспектором в один день з різницею в декілька хвилинприйнято дві постанови відносно позивача, із застосуванням адміністративного стягнення за кожне правопорушення окремо. Тобто було порушено порядок накладення адміністративного стягнення, оскільки інспектор при виявленні двох порушень мав би одночасно розглянути справу щодо виявлених порушень та накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення.

При цьому суд враховує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України). На чому наголошено в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 в справі № 524/9716/16-а.

Тому суд вважає, що правомірність прийняття оскаржуваної постанови відповідачем, з огляду на встановлені під час її винесення порушення, не доведено.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Беручи до уваги те, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, визначений законом, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, зазначених вище, рішення працівника поліції як суб`єкта владних повноважень не може відповідати критерію правомірності, що є підставою для її скасування.

Враховуючи викладене, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1905346 від 26.12.2019 слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення, що відповідає п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись ст. ст. 241 244, 246, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1905346 від 26.12.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи:

1)позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_2 ;

2)відповідач інспектор 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Бігун Вікторія Петрівна, місцезнаходження: вул. Ботанічна, 24, м. Вінниця, поштовий індекс: 21010;

3)відповідач Управління патрульної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Ботанічна, 24, м. Вінниця, поштовий індекс: 21010.

Суддя: