Справа № 200/100/20-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 р. Справа№200/100/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Стойки В.В.,

при секретарі Дідевич І.О.,

за участю:

представника позивача Мисника В.М.

самопредставників Вишневського Є.М., Сильченко О.В.

представника відповідача Вовченко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального автотранспортного підприємства 052810 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В С Т А Н О В И В:

Комунальне автотранспортне підприємство 052810 звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.09.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на безпідставність висновків акту перевірки податкового органу та прийнятого на його підставі податкового повідомлення-рішення № від 20.09.2019 року, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та суперечать вимогам чинного законодавства України. Так внесення уточнень до декларації з податку на прибуток за 2016 рік позивачем було зроблено не самостійно, а у зв`язку з рішенням Донецького окружного адміністративного суду, яким було встановлено інший коригуючий коефіцієнти екологічного податку, у зв`язку з чим змінився розмір задекларованого раніше та сплаченого податку на прибуток за 2016 рік. Тому вважає протиправним застування податковим органом до спірних правовідносин п.50.1 ст.50 та п.120.2 ст120 Податкового кодексу та просить суд скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року відкрито адміністративну справу у спрощеному провадженні та призначено судове засідання на 05.02. 2020 року.

05.02.2020 року відкладено підготовче засідання до 19.02.2020 року.

19.02.2020 року судове засідання було відкладено на 27.02.2019 року.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву відповідач посилається на п.50.1 ст.50 та пп.120.2 ст.120 Податкового кодексу України та зазначає, що у разі внесення уточнень до податкової декларації за минулі періоди позивач був зобов`язаний самостійно нарахувати штрафні фінансові санкції в розмірі 5% .

На підставі викладеного відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій зазначив про помилковість та необґрунтованість доводів відповідача, зазначених у відзиві, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні доводи позовної заяви підтримав, просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши в судовому засіданні всі обставини справи та оцінивши їх наявними доказами в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Позивач Комунальне автотранспортне підприємство 052810 зареєстроване у якості юридичної особи, ідентифікаційний код 05448946, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (84303, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Охтирська, 235).

Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на прибуток Комунального автотранспортного підприємства 05281 за 1 півріччя 2019 року., за результатами якої складено акт перевірки № 1/05-99-52-04/05448946 від 28.08.2019 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем встановлено не визначення позивачем штрафу у розмірі п`яти відсотків та пені при відображені недоплати в додатку ВП до декларації з податку на прибуток та відповідно у рядках 28 та 29 декларації з податку на прибуток на 1 півріччя 2019 року від 05.08.2019 № в порушення вимог , визначених п.50.1 ст.50 та пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України. Відповідальність за невиконання вимог передбачених абзацом третім-п`ятим п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності передбачена п.120.ст.120 Податкового кодексу України.

Позивачем на акт перевірки Головного управління ДПС у Донецькій області від 11.09.2019 року № 2064-02 до відповідача надані заперечення в яких позивач просив прийняти обґрунтоване рішення.

Листом Головного управління ДПС у Донецькій області від 19.09.2019 року №4484/10/05-99-52-04 позивачу надана відповідь на заперечення, в якій зазначено, що акт перевірки складений відповідно до вимог чинного податкового та іншого законодавства є правомірним.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийняте податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 року № про застосування штрафних фінансових санкцій на суму 10 249,00 грн. на підставі п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України.

Позивач оскаржив зазначена рішення в адміністративному порядку 03.10.2019 року № 2292-04 до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 02.12.2019 року за № 11472 було відмовлено позивачу у задоволені скарги та спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення є предметом спору в даній справі.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України, ст. 94 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для проведення перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення рішення стало не визначення позивачем суми штрафу (5 %) та пені в уточненому розрахунку податкових зобов`язань з податку на прибуток за 2016 рік у податковій декларації про прибуток за перший квартал 2019 року відповідно до вимог п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.46.1. ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Підпунктами 49.18.1-49.18.3 п 49.18. ст.49 встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п.50.1. ст.50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до п.120.2. ст.120 Податкового кодексу України невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами третім - п`ятим пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 відсотків від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов`язання (недоплати).

Аналіз вищезазначених приписів Податкового кодексу України дозволяє зробити висновок, що штраф в розмірі 5% застосовується у разі настання наступних умов: по-перше наявність помилки, зробленої платником податку у податковій декларації у минулих періодах, по-друге самостійне її виправлення у наступних податкових періодах шляхом надання уточнюючого розрахунку.

Для того, щоб дійти висновку чи правомірно податковим органом було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення про нарахування штрафу необхідно з`ясувати, чи правомірно було застосовані вимоги п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України щодо нарахування штрафу.

Як було встановлено у судовому засідання між сторонами існувало спірне питання щодо розміру коригуючих коефіцієнтів до ставок екологічного податку, яке в результаті було вирішено Донецьким окружним адміністративним судом:

- рішенням по справі № 805/2472/17-а від 19.02.2018 року про скасування податкового повідомлення-рішення, яким донараховано податкових зобов`язань на суму 5 162 389,64 грн. та застосовано штраф у розмірі 1 290 597,41 грн. з підстав неправомірного застосування коригуючи коефіцієнтів до ставок екологічного податку;

- рішення по справі № 805/4194/17-а від 26.07.2018 року про скасування податкових повідомлень-рішень про донарахування штрафу у розмірі 293 994,93 грн.;

- рішення по справі 0540/6981/18 від 19.11.2018 року про зобов`язання ДФС України в Донецькій області відобразити в інтегрованій картці позивача сплачені ним кошти за помилково задекларованими уточнюючими податковими деклараціями екологічного податку за 2014-2016 роки в якості надмірно сплачених.

Зазначені рішення набрали законної сили.

При цьому, судом було встановлено, що не погоджуючись з розміром коригуючих коефіцієнтів екологічного податку, позивач виконував податкові зобов`язання, в тому числі, з податку на прибуток за 2016 рік в повному обсязі.

Будь яких рішень з питань визначення сум податкових зобов`язань з податку на прибуток за 2016 рік з боку податкових органів не приймалось

Зазначені обставини визнаються сторонами, отже не є спірними.

Разом з цим, у зв`язку з набранням законної сили судового рішення, яким було змінено розмір коригуючих коефіцієнтів до ставок екологічного податку, в тому числі за 2016 рік, відповідно змінились показники податку на прибуток.

Саме тому позивачем у декларації за перший квартал 2019 року було надано уточнюючий розрахунок з податку на прибуток за 2016 рік, в якому було задекларовано збільшення податкового зобов`язання у сумі 204981 грн.

Суд зазначає, що відповідачем не було наведено обставин щодо помилковості первинних розрахунків з податку на прибуток, які надавались позивачем в 2016 році, доказів, які б це підтверджували також не надано.

Тобто відповідач не довів суду, що уточнюючий розрахунок з податку на прибуток за 2016 рік був розрахований та наданий у зв`язку помилкою, яку було допущено позивачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, надаючи уточнюючий розрахунок з податку на прибуток за 2016 рік не самостійно виправляв допущену ним особисто помилку, а приводив у відповідність дані своєї податкової звітності, які змінились, у зв`язку зі змінами коригуючих розрахунків ставок екологічного податку на підставі рішень Донецького окружного адміністративного суду.

Підпунктами 16.1.2 й 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 вказаного Кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Таким чином, позивач діяв у відповідності до приписів Податкового кодексу України, оскільки ведення обліку доходів та витрат, обчислення та сплата податків є його обов`язок, який позивач порушив би у разі не надання уточнюючого розрахунку з податку на прибуток.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єктом владних повноважень доказів правомірності висновків про порушення позивачем норм законодавства з питань оподаткування не надано.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що мають достатні підстави для задоволення.

З огляду на наведене прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення не можна вважати законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню.

Згідно платіжного доручення № 5759 від 16.12.2019 позивачем сплачено 1921,00 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Комунального автотранспортного підприємства 052810 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.09.2019 року.

Стягнути на користь Комунального автотранспортного підприємства 052810 (РНОКПП 05448946, вул.Охотська,235, м.Краматорськ, 84303) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області (, вул.Італійська,59, м.Маріуполь, 87515) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 27 лютого 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 03.03.2020 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Стойка