Справа № 460/2634/18
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2020 року м. Рівне №460/2634/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Лютко М.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Наконечний В.В.,

відповідача: представник Гоч Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" (далі ТОВ "Морган Феніче") звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.07.2018 № на суму 1 931 291, 98 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.07.2018 № на суму 38 133,65 грн.

Мотивуючи вимоги позову зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно, оскільки штрафні санкції у розмірі 75% визначені ним на підставі ст.127 Податкового кодексу України. Звертав увагу, що ТОВ "Морган Феніче" нарахувало та сплатило суми ПДФО та військового збору у повному обсязі, однак із затримкою у кілька днів, що не могло завдати суттєвої шкоди державі. Також зазначав, що несвоєчасність сплати пов`язана з несвоєчасним відшкодуванням експортного ПДВ на користь позивача. З огляду на наведене, на переконання позивача, застосуванню підлягала ст.126 Податкового кодексу України, що узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №812/916/17. Наголошував, що у випадку наявності чи неоднозначності у тлумачення норм права, податковий орган був зобов`язаний прийняти рішення на користь платника податків.

Ухвалою суду від 23.10.2018 відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 21.11.2018 о 10:15 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції, що на підставі наданих до перевірки позивачем документів контролюючим органом було встановлено несплату (неперерахування) до бюджету податковим агентом ТОВ "Морган Феніче", сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору до або під час виплати доходу, у випадках коли виплата доходу на користь платника податків передувала сплаті податку; несплату (неперерахування), неподання платіжних доручень на сплату податку на доходи фізичних осіб та сплату військового збору податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків у встановлений термін сплати та розмірах.При цьому, відповідач вказував, що з метою визначення відповідальності за ст.126 та ст.127 Податкового кодексу України визначальним є факт виплати заробітної плати при несвоєчасному перерахуванню/неперерахуванню до бюджету податку на доходи фізичних осіб. Враховуючи, що виплата доходу передувала сплаті податку, податковий агент повинен нести відповідальність на підставі ст.127 Податкового кодексу України. З урахуванням викладеного, відповідач просив повністю відмовити у задоволенні позову (а.с.226-227).

21.11.2018 підготовче судове засідання відкладено до 17.12.2018 до 10:30 год.

Ухвалою суду від 17.12.2018 закритопідготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 23.01.2019 на 10:30 год.

23.01.2018 розгляд справи відкладено до 08.02.2019 до 09:30 год.

Ухвалою суду від 08.02.2019 провадження у справі №460/2634/18 зупинено на час проведення переговорів щодо мирного врегулювання інвестиційного спору на 6 (шість) місяців до 08.08.2019.

Ухвалою суду від 10.09.2019 провадження у справі №460/2634/18 - поновлено. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.09.2019 на 10:00 год.

23.09.2019 позивачем подано додаткові пояснення в яких він наголошував на необґрунтованості застосування штрафних санкцій на рівні 75% від сум несвоєчасно сплачених ПДФО і військового збору, з покликанням на постанову Верховного Суду від 25.01.2019 у справі №796/165/18 та практику Європейського Суду. Також зазначав, що штрафні санкції згідно з ст.127 Податкового кодексу України не могли застосовуватися до ТОВ "Морган Феніче", оскільки позивач виявив та виправив недоплату самостійно.При цьому, на переконання позивача, спірні податкові повідомлення-рішення не відповідають принципам обґрунтованості, добросовісності та пропорційності та порушують право ТОВ "Морган Феніче" на мирне володіння майном (т.2 а.с.207-218).

24.09.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.10.2019 на 14:30 год.

Ухвалою суду від 04.10.2019 провадження у справі №460/2634/18 зупинено до 09.12.2019 - до часу, необхідного сторонам для примирення.

Ухвалою суду від 29.01.2020 поновлено провадження в адміністративній справі №460/2634/18. Призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 21.02.2020 на 09:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні 21.02.2020 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.02.2020 заперечувала проти позовних вимог з підстав, наведених у відзиві та запереченнях. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково, враховуючи таке.

Судом встановлено, що в період з 21.05.2018 по 03.07.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Рівненській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Морган Феніче" податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, валютного за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, за результатами якої 10.07.2018 складено акт перевірки №1668/17-00-14-01/33426845 (т.1 а.с. 19- 162; далі Акт перевірки).

Згідно з висновками Акта перевірки, позивачем, зокрема, допущено наступні порушення:

- несплату (неперерахування) до бюджету податковим агентом - ТОВ "Морган Феніче", сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу, у випадках коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті податку ;

- несплату (неперерахування), неподання платіжних доручень на сплату податку на доходи фізичних осіб податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків у сумі 3103532,58 грн., а саме: в сумі 561413,86 грн. термін сплати до 14.09.2015, фактично перераховано платником 15.09.2015; в сумі 535081,06 грн. термін сплати до 29.09.2016, фактично перераховано платником 07.10.2016 в сумі 50001,00 грн., 13.10.2016 в сумі 3,00 грн., 17.10.2016 в сумі 3600,00 грн., 19.10.2016 в сумі 50,00 грн., 20.10.2016 в сумі 481427,06 грн.; в сумі 1445381,40 грн. термін сплати до 07.10.2016, фактично перераховано платником 20.10.2016 в сумі 1349031,44 грн., 21.10.2016 в сумі 72000,00 грн., 27.10.2016 в сумі 24349,96 грн.; в сумі 799,06 грн. термін сплати до 13.10.2016, фактично перераховано платником 27.10.2016 в сумі 799,06 грн.; в сумі 73773,29 грн., термін сплати до 13.10.2016, фактично перераховано платником 27.10.2016 в сумі 72050,98 грн., 28.10.2016 в сумі 90,68 грн., 04.11.2016 в сумі 1631,63 грн.; в сумі 3510,00 грн., термін сплати до 17.10.2016, фактично перераховано платником 04.11.2016р. в сумі 3510,00 грн.; в сумі 180,00 грн., термін сплати до 19.10.2016, фактично перераховано платником 04.11.2016 в сумі 180,00 грн.; в сумі 72000, 00 грн., термін сплати до 21.10.2016, фактично перераховано платником 04.11.2016 в сумі 37878,37 грн., 07.11.2016 в сумі 700,00 грн., 11.11.2016 в сумі 33421,63 грн.; в сумі 97200,00 грн., термін сплати до 27.10.2016, фактично перераховано 11.11.2016 в сумі 97200,00 грн.; в сумі 43200,00 грн., термін сплати до 04.11.2016, фактично перераховано 11.11.2016 в сумі 43200,00 грн.; в сумі 962,99 грн., термін сплати до 07.11.2016, фактично перераховано 11.11.2016 в сумі 962,99 грн.; в сумі 130499,00 грн. термін сплати до 20.04.2017, фактично перераховано 24.04.2017 в сумі 1,00 грн., 25.04.2017 в сумі 1,00 грн., 28.04.2017 в сумі 130497,00 грн.; в сумі 90,00 грн. термін сплати до 24.04.2017, фактично перераховано 28.04.2017 в сумі 90,00 грн.;в сумі 3722,36 грн. термін сплати до 25.04.2017, фактично перераховано 28.04.2017 в сумі 3722,36 грн.;в сумі 111659,56 грн. термін сплати до 28.04.2017, фактично перераховано 05.05.2017 в сумі 24060,00 грн., 11.05.2017 в сумі 25800,00 грн., 12.05.2017 в сумі 61799,56 грн.;в сумі 24060,00 грн. термін сплати до 05.05.2017, фактично перераховано 12.05.2017 в сумі 24060,00 грн.;

-несплату (неперерахування) до бюджету податковим агентом - ТОВ "Морган Феніче", сум належного до сплати військового збору до або під час виплати доходу, у випадках коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті податку;

-несплату (неперерахування), неподання платіжних доручень на сплату військового збору податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків у сумі 98566,69 грн., а саме: в сумі 69590,03 грн. при терміні сплати до 07.10.2016, фактично сплачено 13.10.2016 в сумі 3,00 грн., 17.10.2016 в сумі 300,00 грн., 19.10.2016 в сумі 5,00 грн., 20.10.2016в сумі 69282,03 грн.; в сумі 6214,36 грн. при терміні сплати до 13.10.2016, фактично сплачено 20.10.2016в сумі 305,00 грн., сплачено 21.10.2016 в сумі 5909,36 грн.; в сумі 292,50 грн. при терміні сплати до 17.10.2016, фактично сплачено 21.10.2016 в сумі 90,64 грн., 27.10.2016 в сумі 201,86 грн.; в сумі 15,00 грн. при терміні сплати до 19.10.2016, фактично сплачено 27.10.2016 в сумі 15,00 грн.; в сумі 1080,00 грн. при терміні сплати до сплати до 19.10.2016, фактично сплачено 27.10.2016в сумі 1080,00 грн.; в сумі 10874,00 грн. при терміні сплати до 20.04.2017, фактично сплачено 24.04.2017 в сумі 1,00 грн., 25.04.2017 в сумі 1,00 грн., 28.04.2017в сумі 10872,00 грн.; в сумі 7,50 грн. при терміні сплати до 24.04.2017, фактично сплачено 28.04.2017 в сумі 7,50 грн.; в сумі 310,20 грн. при терміні сплати до 24.04.2017, фактично сплачено 28.04.2017 в сумі 310,20 грн.; в сумі 8833,10 грн. при терміні сплати до 28.04.2017, фактично сплачено 05.05.2017 в сумі 3495,00 грн., 12.05.2017 в сумі 5338,10 грн.; в сумі 1350,00 грн. при терміні сплати до 05.05.2017, фактично сплачено 05.05.2017в сумі 1350,00 грн., що призвело до порушень норм пп.14.1.1.180, пп.14.1.156, пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, п.31.1 ст.31, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та пп. "а" п.176.2 ст.176, пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

З Акта перевірки слідує і не є спірним у справі, що вказані висновки зроблені податковим органом на підставі наданих позивачем до перевірки оборотно-сальдових відомостей, банківських виписок, касових документів, платіжних документів, розрахунків форми 1ДФ, відомостей по рахунку 641, 642, 661, інтегрованих карток платника по податку з доходів фізичних осіб за кодом платежу 11010100 за період 2015-1 кв.2018рр.та інтегрованих карток платника по військовому зборі за кодом платежу 11011000 за період 2015-1 кв.2018 рр.

На підставі висновків Акта перевірки контролюючим органом прийнято:

-податкове повідомлення-рішення від 26.07.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 1 931 291, 98 грн. (т.1 а.с.15);

- податкове повідомлення-рішення від 26.07.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені на загальну суму 38 133,65 грн. (т.1 а.с.17).

Не погоджуючись, зокрема, із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач 07.08.2018 звернувся до Державної фіскальної служби України з адміністративною скаргою, яка рішенням від 04.10.2018 №32441/6/99-99-11-02-01-15 залишила таку скаргу без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 26.07.2018 №, № без змін (т.1 а.с.164-179; 180-184).

При цьому, позивач, не заперечуючи проти виявлених порушень, вважає неправомірним притягнення його до відповідальності за ст.127 Податкового кодексу України. Позивач вважає, що несвоєчасна сплата податку на доходи фізичних осіб та військового збору в даному випадку є підставою для відповідальності за ст.126 Податкового кодексу України.

Отже, спірним в межах даної справи є правомірність застосування відповідачем положень ст.127 Податкового кодексу України при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.180 п.14.1ст.14 Податкового Кодексу України (далі ПК України) податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з ст.18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

У відповідності до п.54.2ст.54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Відповідно до пп."а" п.176.2ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно із пп.168.1.1п.168.1ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

За змістом пп.168.1.2п.168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

На підставі пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, податковий агент зобов`язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду.

За положеннями п.126.1ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Водночас, п.127.1ст.127 ПК України визначено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відтак, вимоги ст.126 ПК Українизастосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

З аналізу вказаних норм суд дійшов висновку про те, що у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 цього кодексу.

При цьому, ст.127 ПК України визначає відповідальність, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Відтак, склад вищеозначеного порушення передбачає, що нарахування, утримання чи сплата податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Висновки аналогічного характеру викладені в постанові Верховного Суду від 18.06.2019 в справі №812/916/17.

Актом перевірки підтверджено (т.1 а.с.127-134) і сторонами не заперечувалося, що прийняття спірних податкових повідомлень-рішень обумовлене висновками податкового органу про те, що підприємством (податковим агентом) перераховано до бюджету несвоєчасно та не у повному обсязі суму податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу (заробітної плати), а також військового збору.

В ході судового розгляду позивач не заперечував порушення термінів сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору та зазначав про самостійну сплату недоплачених сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.62.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

На підставі пп.54.3.5 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Пунктом 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Аналізуючи податковий контроль та способи його здійснення, що закріплені положеннями п.61.1 ст.61, п.62.1 ст.62 ПК України, положення пп.54.3.5 п.54.3 ст.54, п.86.1 ст.86 цього кодексу, суд дійшов висновку про те, що факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як за результатами перевірки платника податків, за результатами якої складено акт.

Суд зазначає, що підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (50%, 75%) застосовуються не за сам факт виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, пп.54.3.5 п. 54.3 ст.54 ПК України, застосування штрафу більшого розміру можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, відповідно, в податковому повідомленні-рішенні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 11.09.2018 по справі № 805/3649/17-а, від 24.10.2018 по справі № 820/2405/18.

Як встановлено судом та вбачається із розрахунків штрафних (фінансових) санкцій до податкових повідомлень-рішень контролюючий орган застосував до позивача штрафну санкцію вперше в розмірі 25%, в подальшому у розмірі 50% та 75% суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що були несвоєчасно перераховані до бюджету (т.1 а.с.16, 18).

Однак, у межах спірних правовідносин факт повторного протягом 1095 днів неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідачем жодним актом не встановлено та не зафіксовано, не надано доказів винесення податкових повідомлень-рішень, якими позивачу було б збільшено суми грошового зобов`язання, що передували прийняттю оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи, що позивачем під час виплати доходу позивачем нараховувалися та утримувалися податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, однак не здійснювалася їх сплата, то, на переконання суду, контролюючий орган правомірно застосував до позивача штрафні санкції, визначені ст.127 ПК України, у розмірі 25%.

Між тим, з огляду на те, що в даному випадку відсутній факт повторного протягом 1095 днів неутримання та неперахування позивачем до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору, суд дійшов висновку, що контролюючий орган безпідставно застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції по неутриманим і неперерахованим до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору в розмірах 50% та 75%.

Застосований оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями розмір пені позивачем не оскаржується, податкові повідомлення рішення в цій частині, на думку суду, є правомірними та скасуванню не підлягають.

З огляду на викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач частково не довів правомірності своїх рішень, в той час як позивачем позовні вимоги частково підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позов слід задовольнити частково.

Поряд з цим, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Тому, враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Беручи до уваги положення ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, та враховуючи частковість задоволення позовних вимог, розмір таких судових витрат становить 17 255,13 грн.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи (т.1 а.с.3).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" (вул. Індустріальна, 12, смт. Квасилів, Рівненський район, Рівненська область, 35350, ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.07.2018 № на суму 1 137 289,11 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.07.2018 № на суму 12 934,76 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" судовий збір у сумі 17 255,13 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28 лютого 2020 року.

Суддя Борискін С.А.