Справа № 560/18/20
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/18/20
РІШЕННЯ

іменем України

03 березня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Летичівської селищної ради Летичівського району Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Летичівської селищної ради Летичівського району Хмельницької області, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Летичівської селищної ради щодо неприйняття рішення про надання чи відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно поданої заяви відповідачем від 09 жовтня 2019 року;

зобов`язати Летичівську селищну раду повторно розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_1 від 09 жовтня 2019 року та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, із земель запасу, кадастровий номер :09:006:0005;

стягнути з Летичівської селищної ради на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 768,40 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з метою реалізації конституційного права на безоплатне одержання земельної ділянки 09 жовтня 2019 подав до Летичівської селищної ради заяву (клопотання) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу кадастровий номер :09:006:0005) та доданими до нього графічними матеріалами на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

В той же час, позивач вказує на те, що питання на розгляд відповідної постійної комісії винесено не було, а депутати селищної ради утримались від вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно поданої заяви (клопотання).

Разом з тим, позивач зазначив, що 10 жовтня 2019 року, 25 жовтня 2019 року, 12 листопада 2019 року, 29 листопада 2019 року, 05 грудня 2019 року, 20 грудня 2019 року відбувались сесії селищної ради, проте вказане питання на розгляд з незрозумілих причин та всупереч чинного законодавства не виносилось.

Таким чином, на переконання позивача, за результатами розгляду його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, депутати не прийняли ні рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, ні вмотивованого рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

З огляду на викладене позивач вважає, що така бездіяльність органу місцевого самоврядування є протиправною і такою, що порушує його конституційне право на отримання у власність земельної ділянки для вищевказаних потреб, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 11 січня 2020 року суд задоволив заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та заборонив сесії Летичівської селищної ради Летичівського району Хмельницької області вчиняти дії щодо резервування та залишення як непридатну земельну ділянку комунальної власності кадастровий номер :09:006:0005) площею 9,4 га. до набрання законної сили рішенням по даній справі.

24 січня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що до Летичівської селищної ради звернувся ОСОБА_1 із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею - 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, із земель запасу, кадастровий номер :09:006:0005).

Дану заяву земельний відділ Летичівської селищної ради виносить на розгляд 83 сесії Летичівської селищної ради, проект рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0000 га із земель запасу (16.00) сільськогосподарського призначення комунальної власності загальною площею 9,4095 га (кадастровий номер :09:006:0005) для ведення особистого селянського господарства (01.03), категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 області.

Відповідач вказує, що рішення сесії буде опубліковане на офіційному веб-сайті Летичівської селищної ради, тому вважає звернення ОСОБА_1 з позовом до суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії є передчасним.

27 січня 2020 року позивач подав до суду додаткові пояснення по справі в яких зазначив, що розглядаючи його заяву, депутати не прийняли ні рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, ні вмотивованого рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

З огляду на викладене на переконання позивача, вказане вкотре підтверджує бездіяльність органу місцевого самоврядування та вважає що така бездіяльність є протиправною і такою, що порушує конституційне право на отримання у власність земельної ділянки для вищевказаних потреб.

30 січня 2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що після отримання відповідачем рішень суду по даній справі, на сайті селищної ради з`явився проект рішення сесії Летичівської селищної ради яка відбулась 23 січня 2020 року "Про розгляд заяв та клопотань" де зазначено, що сесія вирішила задовольнити заяву позивача від 09 жовтня 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу кадастровий номер :09:006:0005).

Разом з тим, згідно результатів голосування 23 січня 2020 вказаного проекту рішення (інформація із сайту селищної ради) за наявності кворуму депутатів рішення не прийнято через утримання депутатів у голосуванні за вказане рішення.

На підставі зазначеного у відзиві, позивач заявив про зміну позовних вимог та викладення їх у новій редакції, як зазначено вище.

Відповідно до наказу голови Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року №58-в, головуючий у цій справі суддя Салюк П.І. у період з 24 лютого 2020 року по 02 березня 2020 року перебував у відпустці.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 09 жовтня 2019 року позивач звернувся до Летичівської селищної ради із заявою (клопотанням) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу кадастровий номер :09:006:0005) та доданими до нього графічними матеріалами на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Листом від 02 грудня 2019 року №3393 Летичівська селищна рада повідомила позивача, що його заява буде винесена на розгляд чергової сесії, яка відбудеться у грудні 2019 року.

Проте, на момент розгляду даної справи, за результатом розгляду заяви позивача Летичівською селищною радою не було прийнято рішення ні про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, ні вмотивованого рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частинами 6, 7 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведеного вбачається, що Летичівська селищна рада, в даному випадку, має виключні повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за рахунок земель комунальної власності відповідної територіальної громади.

При цьому, суд зазначає, що наведеними положеннями чинного законодавства чітко визначені, як підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

Так, за результатами розгляду відповідної заяви громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

Разом з цим, така відмова повинна бути вмотивована, оформлена належним чином та прийнята виключно з підстав, встановлених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Як встановлено вище ОСОБА_1 подав до Летичівської селищної ради належним чином оформлену заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з доданими до неї графічними матеріалами.

Проте, відповідачем рішення по заяві ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не прийнято, що не заперечується відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, відповідно до вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення сесії міської ради про розгляд заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у її надані не приймалось, що й не заперечується відповідачем у наданому суду відзиві на позовну заяву.

Суд звертає увагу на те, що вищезазначені положення норм Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" надають відповідачу повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язують прийняти рішення, а також визначають підстави, з яких таке рішення, може бути прийняте.

Однак, в даному випадку вимоги Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Летичівською селищною радою дотримано не було.

Водночас надаючи правову оцінку позовній вимозі про зобов`язання Летичівської селищної ради повторно розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_1 від 09 жовтня 2019 року та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, із земель запасу, кадастровий номер :09:006:0005, суд зазначає наступне.

В розумінні вимог ст. 19 Конституції України, відповідач як орган державної виконавчої влади зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях, зокрема, сільської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

На переконання суду, вимога позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо отримання у власність земельної ділянки є дискреційними повноваженнями колегіального органу, в даному випадку Летичівської селищної ради, яка наділена правом, шляхом голосування, щодо прийняття одного з рішень передбачених ст. 118 ЗК України, про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

Водночас, слід зазначити, що предметом розгляду даної справи не було встановлення судом повноти та обґрунтованості клопотання позивача щодо виділення земельної ділянки, а також права позивача на отримання вказаної земельної ділянки, в той час як суд досліджував правомірність та відповідність закону неприйнятого відповідачем рішення про надання позивачу дозволу чи відмову у наданні такого.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин та враховуючи наявність письмових доказів, що підтверджують наведені позивачем доводи у позовній заяві та виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення даної позовної заяви.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ст. 167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, позивач повинен довести зазначені обставини належними, допустимими та достовірними доказами.

Водночас, позивач не надав суду жодних доказів спричинення моральної шкоди, обґрунтування її розміру, а тільки констатує у позові її спричинення, тому ним не доведено завдання такої шкоди, наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та душевними стражданнями, приниження честі та гідності, а відтак підстави для стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 гривень відсутні.

Аналогічна правова позиція вказана, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року по справі №554/9740/16-а, від 22 грудня 2018 року по справі №826/23650/15.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності його дій у спірних правовідносинах, тому на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки наданих доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задоволити частково.

Крім того, в силу положень ч. 1 ст. 139 КАС України, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністартивний позов - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Летичівської селищної ради Хмельницької області щодо неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 від 09 жовтня 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, із земель запасу, кадастровий номер :09:006:0005.

Зобов`язати Летичівську селищну раду Хмельницької області на найближчому пленарному засіданні сесії Летичівської селищної ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 жовтня 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, із земель запасу, кадастровий номер :09:006:0005 та прийняте одне з рішень передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Летичівської селищної ради Летичівського району Хмельницької області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Летичівська селищна рада Летичівського району Хмельницької області (вул. Соборна, 16, Летичів, Хмельницька область, 31500 , код ЄДРПОУ - 04404548)

Головуючий суддя П.І. Салюк