Справа № 480/5614/19
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2020 р. Справа № 480/5614/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,
представник позивача - Тітаренка П.В.,
представника відповідача - Фадєєва В.Ю.,
третьої особи - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/5614/19
за позовом ОСОБА_2
до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради,
третя особа - ОСОБА_1
про визнання висновку незаконним та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 28.12.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 у задоволенні клопотання Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради про залишення позовної заяви без розгляду - відмовлено.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
30.05.2019 відповідач, не врахувавши пояснення позивача та не дослідивши документи додані до заяви, повторно прийняв відмову у погодженні проекту № 412/08- 01-14, вказавши, що частина земельної ділянки знаходиться в нормативній прибережній захисній смузі водного об`єкта.
Не погоджуючись із вказаним висновком, позивач зазначає, що згідно листа Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 25.10.2019 прибережна захисна смуга Косівщинського водосховища в Державному земельному кадастрі не зареєстрована, а тому вказані відповідачем підстави для відмови у погодженні проекту є безпідставними та незаконними.
Враховуючи, що висновок відповідача ґрунтується на необґрунтованих підставах, адже позивачем отримано офіційні документи, які їх спростовують, ОСОБА_2 вважає, що єдиним можливим законним варіантом рішення відповідача за результатом розгляду заяви позивача є надання висновку про погодження проекту землеустрою.
У судовому засіданні представник позивача та третя особа позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.
У письмовому відзиві на позовну заяву зазначив, що Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради було правомірно відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 у разі зміни цільового призначення, оскільки вказаний проект не відповідає містобудівній документації. Так, відповідно до викопіювання з Схеми планувальних обмежень Плану зонування території м. Суми земельна ділянка позивача частково знаходиться в прибрежно-захисній смузі. Водночас згідно Пояснювальної записки до Плану зонування території будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не входить до переважних, супутніх або допустимих видів використання Зони об`єктів природно-заповідного фонду та прибрежно-захисної смуги. Таким чином, у даному випадку є невідповідність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивача вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні - Плану зонування території міста, що в свою чергу є підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою відповідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України.
Також, відповідач звертає увагу, що державна експертиза, на висновок якої посилався позивач, не передбачає перевірку відповідності містобудівній документації. Це зовсім інше погодження, яке не має відношення до погодження відповідача.
Заслухавши представників сторін та третю особу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
15.05.2019 ФОП ОСОБА_1 звернувся до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради із заявою вх. № 412/08.0114 (а.с. 59), в якій зазначив, що згідно із попереднім висновком Управління архітектури та містобудування № 401/08.01-14 від 14.12.2018 (а.с. 26) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (у зв`язку зі зміною цільового призначення) не був погодженим, оскільки, на думку Управління, частина ділянки знаходиться в нормативній прибережній захисній смузі водного об`єкта. Повідомив, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю І-СМ № 010415 та технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення садівництва від 02.06.2006, земельна ділянка не знаходиться в нормативній прибережній захисній смузі, не має жодних обмежень, обтяжень. Просив у зв`язку з тим, що земельна ділянка змінює лише цільове призначення, а не місцезнаходження, переглянути проект землеустрою та погодити його.
30.05.2019 Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради складено висновок № 412/08-01-14, яким не погоджено вищевказаний проект землеустрою на підставі п. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, а саме у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (Плану зонування території міста Суми) (а.с. 30).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.
Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення про управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 27.04.2016 № 662-МР №4086-МР зі змінами від 06.08.2019 № 5466-МР (далі - Положення), Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради по справі є спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури на території м. Суми.
Згідно із пп. 3.2.16 п. 3.2 розділу III Положення до повноважень Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради належить розгляд проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для містобудівних потреб та надання висновків про їх погодження.
Відповідно до ч. 5 ст. 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому поводженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормацивно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Згідно із ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено термін: план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон;
Суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин є чинним Генеральний план м. Суми зі змінами, внесеними рішенням Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР та План зонування території міста Суми (зонінг), затверджений рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, який деталізує положення генерального плану міста.
Таким чином, і Генеральний план м.Суми і План зонування є містобудівною документацією, невідповідність якій є підставою для відмови в погоджені проекту землеустрою.
Стаття 1 Водного кодексу України визначає термін - прибережна захисна смуга - частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено більш суворий режим Господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони.
Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.
Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:
для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів;
для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів;
для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.
Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.
Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту.
Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.
У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.
Відповідно до ст. 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.
У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється:
1) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво;
2) зберігання та застосування пестицидів і добрив;
3) влаштування літніх таборів для худоби;
4) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів;
5) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки;
6) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо.
Відповідно до Пояснювальної записки до Плану зонування території (а.с. 63-65) встановлено наступні види використання Зони об`єктів природно-заповідного фонду та ПЗС (Р -1).
Переважні види використання:
- озеленені території;
- навчально-туристичні та екологічні стежки;
- водно-оздоровчі комплекси;
- будівлі та споруди для науково-дослідницьких цілей з питань навколишнього природного середовища, забезпечення екологічної безпеки, раціонального використання і відтворення природних ресурсів.
Супутні види дозволеного використання:
- споруди, шляхи, лінійні та інші об`єкти транспорту і зв`язку, пов`язані з обслуговуванням даної зони;
відповідні обладнанні експозиційні зони, що встановлюються адміністрацією;
- малі архітектурні форми.
Допустимі види використання, які потребують спеціальних погоджень:
- пересувні тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності (крім споруд із продажу алкогольних (слабоалкогольних) та тютюнових виробів);
- фізкультурні майданчики;
- човнові станції, яхтові клуби;
- інші будівлі для конторських та адміністративних цілей, пов`язані з обслуговуванням даної зони.
Основні види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів.
Отже, згідно містобудівної документації розміщення ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах Зони об`єктів природно-заповідного фонду та ПЗС (Р -1) не допускається.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку має місце невідповідність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні - Плану зонування території міста, що в свою чергу є підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою відповідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України.
Таким чином, відмовивши у погодженні проекту землеустрою, відповідач діяв в межах своїх повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.
Щодо посилання позивача на те, що згідно листа Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 25.10.2019 № 5/276-19 (а.с. 29) прибрежна захисна смуга Косівщинського водосховища в Державному земельному кадастрі не зареєстрована, то суд вважає його безпідставним, оскільки відсутність державної реєстрації в Державному земельному кадастрі меж прибрежно-захисної смуги не спростовує факту часткового перебування спірної земельної ділянки у межах прибрежно-захисної смуги, які визначені містобудівною документацією.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Суд, перевіривши висновок Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 30.05.2019 № 412/08-01-14 на відповідність зазначеним критеріям, вважає, що він складений обґрунтовано та законно, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 02.03.2020.