Справа № 480/4550/19
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 р.Справа № 480/4550/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старосуда М.І.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою депутата Сумської обласної ради VII скликання Лисенка Віктора Івановича на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, м. Суми, повний текст складено 16.12.19 року по справі № 480/4550/19

за позовом депутата Сумської обласної ради VII скликання ОСОБА_1

до Сумської обласної ради

третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Сумської обласної ради, третя особа - ОСОБА_2 , в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Сумської обласної ради VII скликання від 25.10.2019 «Про призначення на посаду директора комунального закладу Сумської обласної ради «Регіональний ландшафтний парк «Сеймський» ОСОБА_2 ».

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 провадження у справі закрито. Роз`яснено позивачу, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за привалами цивільного судочинства.

Не погодившись з вказаною ухвалою, апелянт подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що звертаючись до суду з цим позовом, дотримався правил підсудності і даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі, передбачені п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що "фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. 1 ст. 2 КАС України).

За визначенням п. 12 ч. 1 ст. 4 КАС України справою адміністративної юрисдикції у розумінні є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Колегія суддів зазначає, що індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах. Акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує свою дію фактами його застосування, тоді як дія індивідуального акта закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач оскаржує рішення Сумської обласної ради VII скликання від 25.10.2019 «Про призначення на посаду директора комунального закладу Сумської обласної ради «Регіональний ландшафтний парк «Сеймський» ОСОБА_2 ».

Однак, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, посада директора комунального закладу Сумської обласної ради «Регіональний ландшафтний парк «Сеймський» в розумінні статті 140 Конституції України та приписів Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» не є посадою в органах місцевого самоврядування і робота на даній посаді не належить до публічної служби.

Колегія суддів зазначає, що та обставина, що позивачем та відповідачем у справі є суб`єкти владних повноважень, сама по собі не свідчить про належність даної справи до юрисдикції адміністративних судів, оскільки визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, сам по собі факт прийняття органом місцевого самоврядування певного рішення ще не означає, що спір має публічно-правовий характер. Визначальним критерієм для визначення юрисдикції спору є зміст спірних відносин, а також статус його учасників.

Враховуючи те, що спір у цій справі пов`язаний із призначенням керівника комунального закладу та випливає із трудових відносин, що склалися між Сумською облрадою і ОСОБА_2 , яка не є відповідачем у справі, колегія суддів вважає, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судом у порядку цивільного судочинства.

Оскарження позивачем спірного рішення з підстав порушення Регламенту та процедури прийняття рішення органом місцевого самоврядування щодо призначення іншої особи на посаду, яка не належить до публічної служби, не змінює юридичний характер спірних правовідносин та, відповідно, юрисдикцію цієї справи, оскільки саме в порядку цивільного судочинства повинно бути досліджено судом правомірність прийняття такого рішення в частині дотримання процедури призначення на посаду директора комунального закладу.

Колегія суддів зазначає, що саме такі правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 08 травня 2019 року (справа №531/1197/15-а), від 11 липня 2018 року (справа №363/4064/16-а адміністративне провадження №К/9901/5401/17).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відносини, які виникають з приводу призначення керівника комунального закладу є трудовими, а оскаржуване рішення має відношення до трудових правовідносин між роботодавцем та фізичною особою, а тому зазначені позивачем в адміністративному позові обставини повинні розглядатися в цивільному судочинстві, оскільки виникають із трудових правовідносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на наведене та ураховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі і її розгляд в порядку цивільного судочинства є обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу депутата Сумської обласної ради VII скликання ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року по справі № 480/4550/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.І. Старосуд
Судді Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 02.03.2020 року