Справа № 826/11045/17
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
У Х В А Л А

27 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Земляної Г.В., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 826/11045/17 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації, треті особи: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Комітет з питань прав людини, національних меншин і міжнаціональних відносин Верховної Ради України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Київської міської державної адміністрації, треті особи: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Комітет з питань прав людини, національних меншин і міжнаціональних відносин Верховної Ради України, в якому просили визнати незаконними дії Київської міської державної адміністрації; зобов`язати Київську міську державну адміністрацію виконати Постанову Кабінету Міністрів України № 422 від 31.03.2004 року та прийняти рішення про формування фонду житла для тимчасового проживання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації, треті особи: Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Комітет з питань прав людини, національних меншин і міжнаціональних відносин Верховної Ради України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Київської міської державної адміністрації щодо невиконання Постанови Кабінету Міністрів України № 422 від 31.03.2004 року.

Зобов`язано Київську міську державну адміністрацію прийняти рішення про формування фонду житла для тимчасового проживання.

Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року касаційну скаргу Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) залишено без задоволення. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року залишено без змін.

17 січня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали заяву про встановлення судового контролю за виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 826/11045/17 шляхом зобов`язання Київську міську державну адміністрацію у десятиденний строк з моменту розгляду цієї справи подати звіт про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року.

12 лютого 2020 року на запит Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року надійшла адміністративна справа № 826/11045/17.

Дослідивши доводи заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Згідно з частиною 6 ст. 246 КАС України, у разі необхідності в резолютивній частині рішення вказується, зокрема, порядок і строк виконання рішення.

При цьому, слід зазначити, що порядок виконання судових рішень в адміністративних справах регламентовано ст. 372 КАС України, відповідно до якої спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому рішенні. При цьому, визначення порядку виконання рішень не є тотожним поняттю встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 382 КАС України не містить жодних застережень стосовно неможливості суду встановлювати судовий контроль після ухвалення рішення у справі.

В свою чергу, з аналізу норм статті 382 КАС України слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд. Таким чином, процесуальні дії, визначені ст. 382 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Вказана позиція підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 31.07.2018 року у справі № 235/7638/16-а.

Також, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що правові норми КАС України, які регламентують порядок судового контролю, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

Колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять доказів виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 826/11045/17 в частині зобов`язання Київську міську державну адміністрацію прийняти рішення про формування фонду житла для тимчасового проживання.

Враховуючи факт відсутності в матеріалах справи доказів виконання Відповідачем рішення суду, беручи до уваги, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права осіб в судовому порядку, при цьому обов`язок суду контролювати виконання свого рішення закріплено безпосередньо Конституцією України, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви Позивачів про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 248, 321, 322, 325, 328, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 826/11045/17 - задовольнити частково.

Зобов`язати Київську міську державну адміністрацію подати протягом двох місяців з дня прийняття цієї ухвали звіт про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 826/11045/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Г.В. Земляна

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 27.02.2020 року.