Справа № 400/2801/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2801/18

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевчук О.А.

суддів: Бойка А.В. , Федусика А.Г.

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 р.. по справі № 400/2801/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 р. позов задоволено.

На зазначене рішення суду Головне управління ДФС у Миколаївській області подали апеляційну скаргу, в якій, крім іншого, просять визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та поновити ГУ ДФС у Миколаївській області строк на оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2020 р. зазначена апеляційна скарга була залишена без руху та було надано апелянту десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, а саме для надання апелянтом інших поважних підстав, які унеможливили апелянту звернутись до суду вчасно. Роз`яснено Головному управлінню ДФС у Миколаївській області, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке надійшло на адресу суду 02.03.2020 р.) копію вищезазначеної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Головне управління ДФС у Миколаївській області отримали 10.02.2020 року (а.с. 120).

24 лютого 2020 року до суду надійшло клопотання Головного управління ДФС у Миколаївській області, в якому апелянт просить визнати причини пропуску процесуального строку на звернення до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою поважними, поновити пропущений строк на оскарження та відкрити апеляційне провадженн, оскільки можливість сплатити судовий збір у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі виникла лише з моменту отримання фінансування відповідних видатків.

Суд звертає увагу апелянта на те, що, держава має дотримуватися принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Виходячи з принципу "належного урядування", державні органи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, в тому числі при оскарженні судових рішень у судовому порядку. Будь-які зволікання зі сплатою судового збору у строк, встановлений законодавцем для оскарження судового рішення через несплату судового збору вже саме по собі є порушенням принципу "належного урядування", про який наголошує ЄСПЛ у своїх рішеннях.

Крім того, пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, у тому числі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення суду було прийнято в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження 16 січня 2019 року. Дата складення повного судового рішення 16.01.2019 р. (а.с.68-70).

Перший раз Головне управління ДФС у Миколаївській області звернулись до суду з апеляційною скаргою 15.02.2019 р.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2019 р. зазначена апеляційна скарга була залишена без руху у зв`язку з тим, що апелянтом не надано документ про сплату судового збору та було надано апелянту десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків поданої апеляційної скарги. Роз`яснено Головному управлінню ДФС у Миколаївській області, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до ст. 169 КАС України апеляційна скарга буде повернута скаржнику.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2019 р. у задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області було відмовити. Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області повернуто апелянту.

Копію вищезазначеної ухвали суду Головне управління ДФС у Миколаївській області отримали 12.04.2019 р. (а.с. 92).

Повторно апеляційну скаргу Головним управлінням ДФС у Миколаївській області було подано до суду першої інстанції 03.01.2020 року (с. 93), в якій, крім іншого, просять визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та поновити ГУ ДФС у Миколаївській області строк на оскарження рішення суду першої інстанції. Зазанчене клопотання обгрунтовано тим, що за рахунок саме податкових платежів формується більша частина доходів, з яких першочергово кошти спрямовуються на виплати соціально-незахищеним верствам населення (дітям-сиротам, інвалідам, багатодітним сім`ям), забезпечується фінансування закладів охорони здоров`я та освіти, заходів економічного розвитку країни, а також своєчасність виплати заробітної плати, стипендії, інших виплат працівникам бюджетної сфери. Апелянт зазначає, що станом на теперішній час продовжує залишатися несплаченим судовий збір по значній кількості справ (зокрема, по яким судами були надані відстрочення на сплату, продовжено строк на усунення недоліків), де стороною виступають органи ДФС регіону Також апелянт вказує, що він не втратив процесуального інтересу до результату розгляду адміністративної справи та з метою належного виконання функцій, покладених на нього законодавством, контролюючий орган повторно звертається з апеляційною скаргою.

До апеляційної скарги, крім іншого, додано платіжне доручення № 3213 від 26 грудня 2019 року про сплату судового збору у розмірі 2643,00 грн.

Як було зазначено вище, копію ухвали суду про повернення апеляційної скарги Головне управління ДФС у Миколаївській області отримали 12.04.2019 р., проте повторно з апеляційною скаргою апелянт звернувся 03.01.2020 р., тобто майже через дев`ять місяців після повернення апеляційної скарги.

Отже, отримаши копію ухвали про повернення апеляційної сканрги, апелянт повторно звернувся до суду з апеляційною скаргою про його оскарження із затримкою та зайвими зволіканннями, не скористався своїм правом повторного своєчасного оскарження рішення суду.

Отже, наведені обставини свідчать про невжиття скаржником невідкладних заходів щодо подання належним чином оформленої апеляційної скарги.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 у справі «Устименко проти України» зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Таким чином, зазначений період часу, протягом якого відповідач не подавав повторно апеляційну скаргу є явно перебільшеним для вчинення такої дії і неспіврозмірним із процесуальним строком, встановленим для апеляційного оскарження судового рішення, крім того, апелянтом не наведено об`єктивних підстав пропуску строку, а відсутність коштів на сплату судового збору не може бути визнано поважними причинами пропуску строку, оскільки держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що клопотання Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання причини пропуску процесуального строку на звернення до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою поважними, поновлення пропущеного строку на оскарження та відкриття апеляційного провадження не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.298 КАС України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлепних статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.299 КАС України у разі якщо скаржником у строк, визначений судом, не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Згідно з ч.3 ст. 299 КАС України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 3, 243, 248, 250, 299, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання причини пропуску процесуального строку на звернення до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою поважними, поновлення пропущеного строку на оскарження та відкриття апеляційного провадження - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 р.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Шевчук О.А.
Судді Бойко А.В. Федусик А.Г.