Справа № 489/6081/19
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 489/6081/19 провадження №2-а/489/35/20
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Тарасюк І.Є.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Драгальчук Андрій Миколайович, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1705027 від 04.11.2019.

В позові вказав, що 04.11.2019 відносно нього було складено постанову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., відповідно до якої, 04.11.2019 о 09 год. 33 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Фіат, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на забороняючий сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, (далі Правила дорожнього руху). Із вказаною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною з наступних підстав. Так, позивач вважає, що при винесенні постанови не було враховано ст. 33 КУпАП, а саме не врахована особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Крім того було порушено його права, а саме на ознайомлення з матеріалами справи, право на надання пояснень, подання доказів, а також на користування юридичною допомогою.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.11.2019, з урахуванням вимог статті 286 КАС України, відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні позивач на задоволенні вимог позову наполягав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Також зазначив, що йому неправомірно було відмовлено у клопотанні про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

У відзиві вказано, що 04.11.2019 інспекторами Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції було виявлено, що водій транспортного засобу засобом Фіат, номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Кузнецькій в районі перехрестя з вул. Садовою, з порушенням Правил дорожнього руху, а саме здійснив проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофору, а саме червоний. У зв`язку із чим, після дослідження доказів і надання їм оцінки було встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, розглянуто справу про адміністративне правопорушення і винесено постанову.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1705027 від 04.11.2019, вбачається, що 04.11.2019 о 09 год. 33 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Фіат, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вул. Кузнецької та вул. Садової на забороняючий сигнал світлофору, чим порушив вимоги пп. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно п. 8.10 Правил дорожнього руху, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача на те, що відповідачем не надано доказів порушення Правил дорожнього руху, спростовується відомостями з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1705027 від 04.11.2019 в сукупності з дослідженим в ході розгляду справи відеозаписом з реєстратора патрульного автомобіля.

Так, на відеозаписі «» (04:46 хв.), який доданий до відзиву представника відповідача вбачається, що транспортний засіб позивача рухався по вул. Кузнецькій в той момент, коли сигнал світлофору по вул. Садовій дозволяв рух (зелений). При цьому на перехресті вул. Кузнецької та вул. Садової, по вул. Кузнецькій встановлено світлофорний об`єкт з дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», що з урахуванням відеозапису виключає можливість проїзду позивача на дозволяючий (зелений) сигнал світлофору по напрямку вул. Кузнецької.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи обставини по справі та досліджені матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за порушення якого його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також, з наявних у справі доказів, в ході судового розгляду не встановлено порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення оспорюваної позивачем постанови, а доводи позивача ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права та не відповідають обставинам справи.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення Правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша - третя, п`ята, шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 252 КУпАП, інспектор поліції оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, слід зазначити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справі і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Позивачем порушується питання про те, що йому не було надано можливості скористатись своїми правами, в т.ч. скористатись юридичною допомогою.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначені у статті 268 КУпАП.

Згідно вказаної норми права особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Зміст статті 268 КУпАП вказує на те, що зазначені права поділяються на загальні, які має кожна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також права, якими особа наділяється при розгляді справи.

Отже, право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права гарантується при розгляді справи за правилами розділу ІV КУпАП, який у даному випадку не здійснювався.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція статті 122 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Твердження позивача про те, що йому не було надано скористатись правом на ознайомлення з матеріалами справи, а також надавати докази та пояснення спростовується оглянутим відеозаписом «», на якому зафіксовано факт ознайомлення з доказом (відеозаписом правопорушення), а також надання своїх пояснень та заявленого клопотання.

Щодо посилання позивача про те, що інспектором при винесенні постанови не враховано ст. 33 КУпАП слід зазначити, що відповідно до вказаної норми, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Оскільки правопорушення позивача відноситься до правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення правомірно не враховувалася вказана норма.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наявність у справі доказів, які підтверджують порушення позивачем пп. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, за порушення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, що відповідає положенням п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається: https://court.gov.ua/sud1416/.

Відомості про учасників судового розгляду:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Драгальчук Андрій Миколайович, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повний текст судового рішення складено 28.02.2020.

Суддя І.В. Коваленко