Справа № 1.380.2019.002234
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.002234 пров. № 857/13410/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Ільчишин Н.В.,

Пліша М.А.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Крутько О.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 10 год. 31 хв. 05 листопада 2019 року, повне судове рішення складено 08 листопада 2019 року, у справі №1.380.2019.002234 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша логістична компанія» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення в частині,

В С Т А Н О В И В:

06.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша логістична компанія» (далі - Товариство) звернулось в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, просило скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Львівській області № від 19.04.2019 в частині донарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток в розмірі 544 021,92 грн. та накладення штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 136 005,48 грн.

05.11.2019 протокольною ухвалою суду першої інстанції замінено відповідача у справі з ГУ ДФС у Львівській області на ГУ ДПС у Львівській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем документально обґрунтований дохід від курсових різниць згідно первинних документів та документів бухгалтерського обліку (звіт про фінансові результати (звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід), податкова декларація з податку на прибуток за 4 квартал 2018р) у розмірі 805872,35 грн. Суд першої інстанції вказав, що висновок податкового органу про порушення позивачем п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), п.7 П(С)БО 15; п.4, п.7, п.8 П(С)БО 21, вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996- XIV (із змінами та доповненнями), не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, а тому оспорюване податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень є протиправним та підлягає скасуванню в оскаржуваній частині.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне Управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що перевіркою встановлено відхилення інших операційних доходів підприємства 4 кв. 2018 року за даними Податкової декларації з податку на прибуток та звіту про фінансові результати. Скаржник вважає, що позивачем занижено інші операційні доходи, визначені за правилами бухгалтерського обліку внаслідок виявлених розбіжностей. Зазначає, що акт перевірки вручений керівним особам Товариства та підписаний без зауважень, заперечення на акт перевірки не подавались, в адміністративному порядку не оскаржувався.

Товариство подало відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що аргументи скаржника спростовані долученими до матеріалів справи доказами, тоді як наданий відповідачем аналіз рахунку 71 за 4 квартал 2018 року не є документом Товариства та не відповідає реальним даним бухгалтерського обліку підприємства в програмі 1С.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша логістична компанія» зареєстровано як юридична особа 11.08.2011, основний вид економічної діяльності: 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

У період з 04.03.2019 по 01.04.2019 працівниками ГУ ДФС у Львівській області проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша логістична компанія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 31.12.2018, валютного за період з 01.10.2017 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 31.12.2018, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки, за результатами якої складено акт від 08.04.2019 №542/14.2/37678031.

Відповідно до висновків вказаного акта перевіркою встановлено, зокрема, порушення Товариством п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), п.7 П(С)БО 15; п.4, п.7, п.8 П(С)БО 21, вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996- XIV (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 616 255 грн. у тому числі за 4 кв. 2018 року у сумі 616 255 грн.

На підставі акта перевірки від 08.04.2019 №542/14.2/37678031 контролюючим органом 19.04.2019 винесено податкове повідомлення-рішення від № про нарахування за податковим зобов`язанням податку на прибуток 616 255,00 грн та штрафу в розмірі 154 063,75 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення в частині донарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток через заниження інших операційних доходів за 4 кв. 2018 року за курсовими різницями в розмірі 544021,92 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 136 05,48 грн. протиправними, Товариство звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі ПК України) об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Статтею 135 ПК України встановлено, що базою оподаткування податком на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Таким чином, для правильного визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток платнику податків слід керуватись правилами бухгалтерського обліку.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (далі - П(С)БО № 15).

Пунктом 5 П(С)БО № 15 встановлено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до пункту 7 П(С)БО № 15 визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема, дохід від операційних курсових різниць.

Операційна діяльність - це основна діяльність підприємства, яка пов`язана з виробництвом і реалізацією продукції (робіт, послуг), забезпечує основну частку доходу і є головною метою створення підприємства.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про операції в іноземних валютах та відображення показників статей фінансової звітності господарських одиниць за межами України в грошовій одиниці України визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (далі - П(С)БО № 21).

Відповідно до пункту 4 П(С)БО № 21 курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Згідно з пунктом 5 П(С)БО № 21 операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на початок дня, дати здійснення операції (дати визнання активів, зобов`язань, власного капіталу, доходів і витрат).

На кожну дату балансу монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на кінець дня дати балансу (підпункт «а» пункту 7 П(С)БО № 21).

Пунктом 8 П(С)БО № 21 встановлено, що визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу. При визначенні курсових різниць на дату здійснення господарської операції застосовується валютний курс на початок дня дати здійснення операції.

Таким чином, нормами П(С)БО №15 та П(С)БО №21 чітко встановлено обов`язковість віднесення операційних курсових різниць до складу інших операційних доходів (позитивні курсові різниці). При цьому, курсові ризниці не є платежами чи надходженнями від інших осіб, а є арифметично розрахованою різницею між оцінками одного і того ж активу (зобов`язання) за різними валютними курсами.

Відповідно до пункту 7 Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів і розрахунку довідкового значення курсу гривні до долара США, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 19.07.2018 №80, офіційний курс гривні до іноземних валют починає діяти наступного робочого дня після дня встановлення. Офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів, установлений на останній робочий день тижня або на передсвятковий день, діє протягом наступних вихідних або святкових днів. Офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів, установлений в останній робочий день тижня або в передсвятковий день, починає діяти в перший робочий день наступного тижня чи в перший післясвятковий робочий день.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291 затверджено Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій (далі Інструкція №291).

Відповідно до Інструкції №291 на рахунку 71 «Інший операційний дохід» ведеться узагальнення інформації про інші доходи від операційної діяльності підприємства у звітному періоді, крім доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг).

До інших операційних доходів відносяться, зокрема доходи від операційної курсової різниці за операціями в іноземній валюті.

За кредитом рахунку 71 «Інший операційний дохід» відображається збільшення (одержання) доходу, за дебетом - суми непрямих податків (податку на додану вартість, акцизного податку та інших зборів (обов`язкових платежів)) та списання в порядку закриття на рахунок 79 «Фінансові результати».

Рахунок 71 «Інший операційний дохід» має такі субрахунки: 710 «Дохід від первісного визнання та від зміни вартості активів, які обліковуються за справедливою вартістю»; 711 «Дохід від купівлі-продажу іноземної валюти»; 712 «Дохід від реалізації інших оборотних активів»; 713 «Дохід від операційної оренди активів»; 714 «Дохід від операційної курсової різниці»; 715 «Одержані штрафи, пені, неустойки»; 716 «Відшкодування раніше списаних активів»; 717 «Дохід від списання кредиторської заборгованості»; 718 «Дохід від безоплатно одержаних оборотних активів»; 719 «Інші доходи від операційної діяльності».

Згідно з пунктом 3.10. Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 28 березня 2013 року №433, у статті «Інші операційні доходи» відображаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема, дохід від операційних курсових різниць.

В акті перевірки від 08.04.2019 №542/14.2/37678031 контролюючим органом зазначено, що перевіркою повноти визначення задекларованих Товариством показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.10.2017 по 31.12.2018 встановлено заниження в сумі 3 022 344 грн. Перевіркою доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначеного за правилами бухгалтерського обліку Товариства за 4 кв. 2018 року встановлено, що відповідно до даних бухгалтерського обліку підприємства позитивне значення курсових різниць склало 3 828 216 грн. Задекларована підприємством сума позитивного значення курсових різниць за 4 кв. 2018 року, яка відображена в рядку 01 Податкової декларації з податку на прибуток «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» складає 805 872 грн.

Зазначено, що Товариство у рядку 2120 Звіту про фінансові результати за 4 кв. 2018 року «Інші операційні доходи» зазначило показник в сумі 1 202 617 грн., який складається зокрема, з доходу від курсової різниці (Дт 714 Кт 79) в сумі 805872 грн.

Перевіркою встановлено відхилення інших операційних доходів підприємства 4 кв. 2018 року на суму 3 022 344 грн. згідно з даними Податкової декларації з податку на прибуток за 4 кв. 2018 року та даними Звіту про фінансові результати за 4 кв. 2018 року позитивне значення курсових різниць склало 805 872 грн., а згідно з даними бухгалтерського обліку підприємства 3 828 216 грн.

Водночас, як це вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до долучених до матеріалів справи карток бухгалтерського обліку Товариства та даних аналізу рахунку 71 за 4 квартал 2018 позивачем відображено інші операційні доходи у розмірі 1202617,46 грн., які складаються з: -доходу від купівлі-продажу іноземної валюти (Дт711 Кт79) 85944,00 грн.; - доходу від курсової різниці (Дт714 Кт79) 805872,35 грн.; - доходу від списання кредиторської заборгованості (Дт714 Кт79) 73319,95 грн.; - інших доходів (Дт714 Кт79) 237481,16 грн.

Таким чином, Товариство за 4 кв. 2018 р. відобразило дохід від позитивної курсової різниці (субрахунок 714) у розмірі 805872,35 грн., що також підтверджено долученим до матеріалів справи аналізом рахунку 714 за 4 квартал 2018 року.

Відповідно до даних карток рахунків 362, 502, 6842, даних аналізу рахунку 714, даних бухгалтерської довідки Товариства за 4 кв. 2018 року Товариством відображено дохід від курсових різниць в загальному розмірі 805 872,35 грн. за наступними операціями: - отримання кредитних коштів у валюті долар США за умовами договору кредитної лінії №1207/31/6 від 24.10.2018 (позитивне значення курсової різниці по кредиту - 795309,85 грн.); - сплата відсотків по кредиту у валюті долар США за умовами договору кредитної лінії №1207/31/6 від 24.10.2018 (позитивне значення курсової різниці по відсоткам за користування кредитом - 4481,79 грн.); - отримання ТОВ «Перша логістична компанія» оплат за послуги експедитора по договору транспортного експедирування №796 від 21.02.2018 від підприємства-нерезидента ТОВ «Фенікс Карбон» (позитивне значення курсової різниці по оплаті коштів від нерезидента - 6040,40 грн.); - продаж валюти (позитивне значення курсової різниці від продажу іноземної валюти - 40,31 грн).

На підтвердження вказаних операцій, що мали наслідком отримання доходу від курсових різниць Товариство надано платіжні доручення, свіфт платіжні доручення, виписки AT «Ощадбанк» та ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» по рахунках, договір кредитної лінії №1207/31/6 від 24.10.2018, договір транспортного експедирування №796 від 21.02.2018 з ТОВ «Фенікс карбон», картки рахунків (т.1 а.с.47-137, 157-167).

Окрім того, Товариством до матеріалів справи долучено висновок судового експерта Київської незалежної судово-експертної установи за результатами проведення економічної експертизи від 17.10.2019 №2880 у якому зазначено, що висновки викладені в акті документальної планової виїзної перевірки Головного управління ДФС у Львівській області №542/14.2/37678031 від 08.04.2019 в частині відхилення інших операційних доходів ТОВ «Перша логістична компанія» (в частині доходу від курсових різниць) за 4 квартал 2018 року на суму 3022344 грн. згідно з даними Податкової декларації з податку на прибуток та Звіту про фінансові результати за 4 квартал 2018 року та згідно з даними бухгалтерського обліку підприємства, документально не підтверджуються. В зв`язку з відсутністю документального підтвердження відхилення інших операційних доходів ТОВ «Перша логістична компанія» (в частині доходів від курсових різниць) за 4 квартал на суму 3022344 грн., висновки документальної планової виїзної перевірки Головного управління ДФС у Львівській області №542/14.2/37678031 від 08.04.2019 в частині заниження ТОВ «Перша логістична компанія» податку на прибуток у розмірі 544 021,92 грн. документально не підтверджується.

Таким чином, судом апеляційної інстанції шляхом співставлення даних відображених у акті перевірки від 08.04.2019 №542/14.2/37678031 з даними бухгалтерського обліку та фінансової звітності Товариства щодо відображення курсових різниць за 4 кв. 2018 року з`ясовано, що сума у розмірі 3022344 грн., зазначена скаржником в акті перевірки, не відповідає первинним документам позивача.

В свою чергу, в долученому відповідачем до матеріалів справи аналізі рахунку 71, де в графі «Кредит» рахунку 714 вказано суму 3817653,85 грн., зазначено період 2018 рік, тоді як « 4 кв.» дописано вручну, що викликає сумніви у достовірності вказаного документу як доказу та відповідності інформаційної складової такого документу фактичним даним бухгалтерського обліку позивача.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи положення статті 2 та статті 8 КАС України, суд апеляційної інстанції звертає увагу на необхідність застосування правила вирішення сумнівів на користь платника податків (тобто принцип in dubio pro tributario), у разі виникнення спору між платником податків та державою суд не може відмовити платнику податків в захисті лише через сумніви в правомірності його дій.

Особливість розподілу тягаря доказування в адміністративних справах не дозволяє трактувати «сумніви» інакше, як неспроможність податкового органу переконливо довести обґрунтованість та правомірність власних дій у спірних відносинах, тобто невиконання ним свого процесуального обов`язку. Натомість нездатність державного органу довести обґрунтованість та законність власних дій має стати підставою для надання захисту платнику податків, вина якого не була переконливо доведена перед судом, але аж ніяк не для відмови в такому захисті. Будь-який інший висновок фактично спотворює всю систему завдань адміністративного судочинства та підриває конституційні засади України.

За таких обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, оскільки скаржником не доведено належними та допустимими доказами висновків, викладених у акті перевірки, щодо порушення Товариством п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), п.7 П(С)БО 15; п.4, п.7, п.8 П(С)БО 21, вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996- XIV (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток, тоді як надані Товариством докази у своїй сукупності спростовують висновки податкового органу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваної частини податкового повідомлення-рішення № від 19.04.2019 та наявності правових підстав для скасування такої.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності податкового повідомлення-рішення від 19.04.2019 № в оскаржуваній частині, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.002234 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Н. В. Ільчишин
М. А. Пліш
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 27.02.2020 згідно з ч.3 ст.321 КАС України