Справа № 640/21045/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Київ №640/21045/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністра-тивну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсій-ного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 90% від заробітної плати без обмеження розміру пенсії;

2) зобов`язати відповідача з 20.09.2018 перевести позивача з пенсії по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне стра-хування", на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" у редакції від 1993р. у розмірі 90% від заробітної плати без обмеження розміру пенсії, відпо-відно до довідок Міністерства соціальної політики України №15524/0/2-18/18 від 09.09.2018, №18/140, №18/141 від 02.10.2018, №173/0/26-18 від 03.10.2018;

3) зобов`язати відповідача з 20.09.2018 нарахувати та виплатити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" у редакції від 1993р. у розмірі 90% від заробітної плати без обмеження розміру пенсії, відповідно до довідок Мініс-терства соціальної політики України №15524/0/2-18/18 від 09.09.2018, №18/140, №18/141 від 02.10.2018, №173/0/26-18 від 03.10.2018 з урахуванням заробітної плати державного служ-бовця станом на серпень 2018р., підряд перед зверненням за пенсією, з урахуванням окладу, рангу, надбавки за вислугу років, надбавки за інтенсивність праці, надбавки за виконання особливо важливою роботи, премії, індексації, інших виплат (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календар-ному місяцю.

Підставами позову зазначено те, що позивач має І групу інвалідності і стаж державної служби понад 20р., тому набув право на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" 1993р., у зв`язку з чим звернувся до відповідача із заявою 20.09.2018. Відповідач у листі від 06.11.2018 відмовив позивачу у задоволенні його заяви з мотивів втрати чинності Закону України "Про державну службу" 1993р. і не досягненням позивачем необхідного пенсійного віку, відсутністю страхового стажу і 20р. стажу на посаді державної служби. Позивач вважає, що таке рішення суперечить п.п. 2, 10, 12 Прикінцевих та перехід-них положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу", ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" і порушує його право на пенсійне забезпечення.

Відповідач відзив на позов не подав, у зв`язку з чим та згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши справу, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно з копіями пенсійного посвідчення від 17.08.2016 Серія НОМЕР_1 атестата про зняття з обліку від 18.09.2018 НОМЕР_3, виданого ГУ ПФУ в м. Києві, позивачу призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с. 26, 27).

Згідно з копією довідки до акта огляду МСЕК від 21.02.2018 Серія АВ №0974108 позивачу встановлено І групу інвалідності (загальне захворювання) з 21.02.2018 (а.с. 21).

20 вересня 2018р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності за Законом України "Про державну службу", зважаючи на лист Мінсоцполітики від 09.08.2018 №15524/0/2-18/18, згідно з яким його стаж державної служби на момент звернення з відповідною заявою становив 23р. 09міс. 09дн.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 06.11.2018 №105900/03, копія якого наявна у справі (а.с. 28), надано відповідь, в якій повідомлено, що управлінням проведено розрахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", яким встановлено, що позивач не досяг пенсійного віку, страховий стаж становить 31р. 10міс. 28дн. і стаж державної служби складає 03р. 04міс. 10 дн. (стаж порахований по 20.04.2011).

Враховуючи наведене, позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, відсутністю необхідного страхового стажу та 20 років стажу на посаді держслужбовця (а.с. 28).

При цьому, як стверджує позивач і проти чого відповідач не заперечив, пенсія по інва-лідності призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пен-сійне страхування".

Спірні правовідносини виникли у сфері пенсійного забезпечення і стосуються право-мірності рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" .

З огляду на суб`єктний склад учасників цієї справи, зміст позовних вимог і фактичні обставини цієї справи, суд дійшов висновку про те, що дана справа є типовою. При її вирі-шенні слід застосовувати висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 (http://reestr.court.gov.ua/Review/80147824), яка набрала законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Так, Великою Палатою Верховного Суду у вказаній постанові зазначено наступне.

"Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держав-ної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії держав-них службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсій-ного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхід-ного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробіт-ної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пен-сійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалід-ності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років ста-жу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазна-чених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).

<...>

Стосовно аргументів ГУ ПФУ у Хмельницькій області, які підтримані й судом першої інстанції, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призна-ченні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 60 років), стаж державного службовця і страховий стаж.

Велика Палата Верховного Суду вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.

<...>

Крім того, для належного захисту порушених прав позивачки слід зобов`язати відпо-відача призначити і здійснити нарахування й виплату ОСОБА_9 з 31 січня 2018 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці від 31 січня 2018 року."

Відповідач не навів спростувань доводам позивача і прийнятності вказаного висновку Великої Палати Верховного Суду при розгляді цієї справи.

Водночас судом установлено, що трудовий стаж позивача на державній службі станом на 22.10.2010 складав 23р. 09міс. 09дн., (а.с. 30), станом на 22.04.2011 - 24р. 7міс. 07д. (а.с. 29), позивач є інвалідом І групи (довідка від 21.02.2018 до акта огляду МСЕК серія АВ №0974108, а.с. 21).

Беручи до уваги надані позивачем докази, зважаючи на вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду, а також оцінюючи відсутність відзиву відповідача як визнання позову, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії по інва-лідності згідно зі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу", а відтак наявність підстав для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію державного службовця по інвалідності І групи відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" у розмірі 60 % (а не 90%, як просить позивач) заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до довідок Міністерства соціальної політики України від 09.08.2018 №18/108, від 09.08.2018 №18/109 за липень 2018р. та від 02.10.2018 №18/140, від 02.10.2018 №18/141 за серпень 2018р.

Отже, вимога позивача про визнання протиправними дій відповідача є обґрунтованою і підлягає задоволенню у частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

З метою захисту і поновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача призначити позивачу з 20.09.2018 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" у розмірі 60% заробітної плати державного службовця відповідно до довідок Міністерства соціальної політики України від 09.08.2018 №18/108, від 09.08.2018 №18/109, від 02.10.2018 №18/140, від 02.10.2018 №18/141, а також про зобов`язання відповідача нарахувати позивачу вказану пенсію та виплатити її з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат.

У частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу пенсію у розмірі 90% від заробітної плати державного службовця слід відмовити, оскільки така вимога супе-речить положенням ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу".

Вимога про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу пенсію з ураху-ванням відповідних складових та без обмеження максимального розміру є передчасною і не підлягає задоволення, оскільки у цій частині відповідач свої дискреційні повноваження не здійснив, порушень прав позивача не допустив, відповідні обмеження не застосовував.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з квитанцією від 12.12.2018 № позивач сплатив судовий збір у сумі 1420,88 грн. Водночас згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 21.02.2018 Серія АВ №0974108 позивачу встановлено І групу інвалідності з 21.02.2018 (а.с. 21).

Отже, позивач був звільненим від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому сплачений ним судовий збір може бути повернутий за відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 241-246, 257-263 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 .

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та нарахувати ОСОБА_1 з 20.09.2018 пенсію по інвалідності відпо-відно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків заробітку з урахуванням довідок Міністерства соціальної політики України від 09.08.2018 №18/108, від 09.08.2018 №18/109, від 02.10.2018 №18/140, від 02.10.2018 №18/141.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплати ОСОБА_1 з 20.09.2018 пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків заробітку з урахуванням довідок Міністерства соціальної політики України від 09.08.2018 №18/108, від 09.08.2018 №18/109, від 02.10.2018 №18/140, від 02.10.2018 №18/141 з урахуванням проведених пенсійних виплат.

5. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві;

04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко