Справа № 264/7228/19
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/7228/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Іванченко А.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Ковальової Тетяни Вікторівни та Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому вказав, що постановою інспектора патрульної поліції 1 роти батальйону УПП Донецької області Ковальової Т.В. ЕАк №1639405 від 18.10.2019 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення вимог п. 8.7.3 (Ґ) ПДР України, та на нього накладено стягнення в вигляді штрафу на користь держави в сумі 425 гривень. Постанову вважає незаконною, оскільки при притягненні його до адміністративної відповідальності та винесенні постанови інспектором порушені його права як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того, зазначив, що він правопорушення не скоював, перехрестя проїхав на зелений миготливий сигнал світлофора, не порушуючи вимог ПДР України. Не зважаючи на його обґрунтовані доводи, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та їх відхилення, він зрозумів про відсутність об`єктивності співробітника поліції та попросив реалізувати законне праве отримання юридичної допомоги, але у даному проханні було відмовлено з огляду на те, що на думку працівників поліції, правопорушник повинен сам забезпечити себе адвокатом або іншим фахівцем в області права. Тому просив визнати постанову незаконною та скасувати її.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, за участю його представника - адвоката Алексєєнко В.О.

Представник позивача - адвокат Алексєєнко В.О. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вимоги ОСОБА_1 , викладені у позовній заяві, підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Донецькій області у судове засідання не з`явився з невідомих суду обставин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач в особі інспектора патрульної поліції 1 роти батальйону УПП Донецької області Ковальова Т.В. в своєму письмовому запереченні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що під час патрулювання нею було помічено транспортний засіб «CHEVROLET TACUMA», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого рухався по вул. Набережна в м.Маріуполі та в районі зупинки міського транспорту «Завод Маркохім» здійснив рух на забороняючий жовтий сигнал світлофора та перетнув розмітку 1.12, чим порушив п.8.7.3.Ґ ПДР України. Після зупинки транспортного засобу водію було роз`яснено причину зупинки транспортного засобу та були зачитані його права. Факт скоєння порушення позивачем підтверджено відеозаписом та циклограмою. На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні позову.

За даних обставин суд вважає, що розгляд справи слід провести у письмовому провадженні, відповідно до частини 9 ст. 205 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.10.2019 року інспектором патрульної поліції 1 роти батальйону УПП Донецької області Ковальовою Т.В., яка є уповноваженою посадовою особою органу поліції, була винесена постанова серії ЕАК №1639405, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП за те, що він, у порушення вимог п. 8.7.3.Ґ ПДР України, 18.10.2019 року о 13.47 годині, керуючи автомобілем «CHEVROLET TACUMA», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Набережна,18 в м.Маріуполі, проїхав перехрестя на забороняючий жовтий сигнал світлофора, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 1.3 ПДР України 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 8.7.3.Ґ ПДР України сигнали світлофору мають такі значення, зокрема, жовтий сигналів забороняє рух і інформує про наступну зміну сигналів.

Згідно п. 8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно п. 12.1 ПДР України Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.1.10 ПДР України безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З метою фіксування правопорушення, забезпечення дотримання ПДР у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 40 «Застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний факт правопорушення було зафіксовано на відеорегістраторі, встановленому в службовому автомобілі патрульної поліції.

Так, з наданого відповідачем відеозапису вбачається, що транспортний засіб, на якому рухався позивач, дійсно, здійснив рух під час того, як горів забороняючий жовтий сигнал світлофора по вул. Набережній в м.Маріуполі.

У наданій відповідачем циклограмі світлофорного об`єкту вбачається, що під час поєднання червоного та жовтого сигналів світлофора зі сторони «КХЗ» позивач проїхав на жовтий сигнал світлофора по вул. Набережній в м.Маріуполі, що повністю доводить факт вчинення позивачем порушення п. 8.7.3.Ґ ПДР України.

Разом з тим, позивач виходив з того, що виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора й завершував маневр, проте вказані обставини спростовуються наданим відеозаписом та циклограмою роботи світлофорного об`єкту.

Поліцейський виявивши правопорушення, наздогнав транспортний засіб позивача, зупинив водія, підійшов до водія автомобіля, представилася належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення.

Позивачеві на місці розгляду справи, відповідно до ст. 279 КУпАП було повідомлено про початок розгляду справи, склад учасників та роз`яснено його права, що підтверджується відеозаписом зробленим з портативного відеореєстратора закріпленого на однострої поліцейського, а також продемонстровано наявний відеозапис з відеореєстратора встановленого в службовому авто.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 4 Наказу № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою, третьою, п`ятою статті 122 КУпАП.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність в тому числі за порушення вимог сигналів світлофору, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян(425 грн).

Врахувавши ст. 222 КУпАП, ст. 278 КУпАП, що до його компетенції належить розгляд адміністративної справи за порушення правил дорожнього руху, з`ясувавши всі обставини, які підлягають з`ясуванню під час розгляду адміністративної справи (ст. 280 КУпАП), оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), додержуючись вимог ст. 258 КУпАП, наказу 1395 від 07.11.2015 року «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-308 КУпАП, інспектор виніс, відносно ОСОБА_1 постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приведені норми чинного законодавства України та конкретні обставини справи дають підстави обґрунтовано вважати про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому жодного доказу, який би спростував факти, викладені в постанові, в ході судового розгляду справи суду не надано, при цьому наявність події та складу адміністративного правопорушення була підтверджена, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановлено, тож суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.2, 72-77, 86, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 22, ст. 122 ч.1, ст. 247, ст. 251, 262, ст. 280, 284, 293 ч.3 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Ковальової Тетяни Вікторівни та Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП,- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Іванченко