Справа № 1.380.2019.006719
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006719
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представників: позивача Шимоняка І.В., відповідача Болотіна М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 22.04.2019 №13-1325.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірним податковим повідомленням-рішенням ОСОБА_1 нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомості: приміщення тваринницького комплексу №1 телятник літ: Ж-1, площею 841, 6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 без назви в селі Тарасівка Пустомитівського району Львівської АДРЕСА_3 . Податок нарахований за 2018 рік. Вказує, що такий об`єкт нерухомості відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Тому податкове повідомлення-рішення від 22.04.2019 №13-1325 є протиправним, що зумовило його оскарження в судовому порядку.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть якого полягає у законності податкового повідомлення-рішення від 22.04.2019 №13-1325. У позивача на праві приватної власності є нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: приміщення тваринницького комплексу №1 телятник літ: Ж-1, площею 841, 6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 без назви в селі Тарасівка Пустомитівського району Львівської області. Вказане майно є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Посилаючись на пояснення Підберізької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, наданих в межах розгляду адміністративної справи №1340/5978/18, ствердив про невикористання позивачем такого нерухомого майна для ведення сільськогосподарського виробництва. Додатково зазначив, що ОСОБА_1 не скористався правом на оскарження в адміністративному порядку податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою від 16.12.2019 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України), залишалася без руху, позивачу надавався строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 09.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання.

Відповідачем через канцелярію суду 03.02.2020 (вх.№5770) подано відзив на позовну заяву.

Відповідачем 12.02.2020 (вх.№7850) подано клопотання про заміну сторони.

Ухвалою суду в підготовчому засіданні 12.02.2020 здійснено заміну відповідача з Головного управління ДФС у Львівській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Львівській області.

Ухвалою від 12.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.02.2020.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець у виконавчому комітеті Львівської міської ради 02.11.2005, номер запису про державну реєстрацію №0009506.

Основним видом економічної діяльності позивача за КВЕД є: 31.01. Виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі, 31.02. Виробництво кухонних меблів, 31.09. Виробництво інших меблів, 01.49 розведення інших тварин, 43.32 Установлення столярних виробів, 82.99 Надання інших допоміжних комерційний послуг, н.в.і.у., 95.24 Ремонт меблів і домашнього начиння, 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах, 47.62 Роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах, 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 73.11 Рекламні агентства, 74.10 Спеціалізована діяльність із дизайну.

ФОП ОСОБА_1 належить на праві приватної власності приміщення тваринницького комплексу № 1 телятник літ: «Ж-1» площею 841,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без назви в селі АДРЕСА_4 району АДРЕСА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08.10.2008.

ГУ ДПС у Львівській області 22.04.2019 прийнято податкове повідомлення - рішення №13-1325, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 31 332 грн 77 к. за податковий період 2018 рік.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням контролюючого органу, та вважаючи, що на нього розповсюджуються пільги, встановлені підпунктом «є» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі Податковий кодекс).

Відповідно до підпункту 265.1.1. пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу податок на майно складається, в тому числі з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пунту 266.3 статті 266 Податкового кодексу).

Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу встановлено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу).

Верховним Судом у постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17 у подібних правовідносинах сформовано правовий висновок, який полягає у тому, застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Верховний Суд виходив з того, що підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Наданням пільги щодо сплати податку, звільненням від сплати податків, держава має на меті встановлення певного рівня соціального або економічного захисту відповідної категорії платників податків.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Формуючи правовий висновок в постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17, Верховний Суд частково відступив від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №806/2676/17 у подібних правовідносинах, яка полягала у тому, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов: наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи із вимог частини 5 статті 242 КАС України, при вирішенні даної справи судом враховано висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17 щодо застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу.

Як встановлено судом, податковим повідомленням-рішенням від 22.04.2019 №13-1325 ОСОБА_1 як фізичній особі-підприємцю нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомості: приміщення тваринницького комплексу №1 телятник літ: Ж-1, площею 841, 6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 без назви в селі Тарасівка Пустомитівського району Львівської області. Податок нарахований за 2018 рік.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі по тексту - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні; об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення, інженерні споруди різного функціонального призначення.

Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації.

Згідно з ДК 018-2000 до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) належать наступні класи: Будівлі промислові (код 1251) та Резервуари, силоси та склади (код 1252).

До класу «Будівлі промислові» (код 1251) належать криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо за їх функціональним призначенням.

До класу «Резервуари, силоси та склади» (код 1252) належать резервуари та ємності, резервуари для нафти та газу, силоси для зерна, цементу та інших сипких мас, холодильники та спеціальні склади, а також складські майданчики.

До групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127) належить клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства2 (код 1271) та підкласи 2Будівлі для зберігання зерна» (код 1271.3) і «Будівлі силосні та сінажні» (код 1271.4).

Таким чином, наявне у власності позивача як фізичної особи-підприємця приміщення телятника тваринницького комплексу відноситься до будівель промисловості.

За правилами підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу будівлі промисловості є тими об`єктами нерухомості, володіння якими звільняє платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків.

Відповідно до відомостей з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України від 12.11.2018 року № 24071111, одним із видів діяльності позивача як фізичної особи-підприємця є розведення інших тварин (КВЕД 01.49), а також виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі; виробництво кухонних меблів, виробництво інших меблів (КВЕД 31.01. 31.02. 31.09).

Судом не беруться до уваги посилання відповідача на пояснення Підберізької сільської ради Пустомитівського району Львівської області щодо наявності у належному позивачу приміщенні деревообробних та інших будівельних матеріалів станом на березень 2019 року, оскільки такі надано в межах розгляду адміністративної справи №1340/5978/18 і не можуть бути доказом у даній справі, предметом оскарження є нарахування податку за 2018 рік.

Водночас, такі пояснення свідчать про використання ФОП ОСОБА_1 належного йому об`єкта нерухомості за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Стосовно тверджень відповідача про не оскарження позивачем спірного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, то відповідно до положень Податкового кодексу, це є правом платника податків, а не обов`язком.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що належна ФОП ОСОБА_1 будівля відноситься до категорії об`єктів нежитлової нерухомості, яка відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу не є об`єктом оподаткування.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ГУ ДПС у Львівській області вказані вимоги щодо обов`язку довести правомірність свого рішення не виконало.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.04.2019 №0-1325, суд дійшов переконання, що таке прийнято відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768 грн 40 к., сплаченого на підставі квитанції від 28.12.2019 №5.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 22.04.2019 №0-1325.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03 березня 2020 року.

Суддя О.П. Хома