Справа № 200/9906/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року справа №200/9906/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Сіваченка І.В., секретаря судового засідання Сухова М.Є., за участю представника відповідача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" та Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 р. у справі № 200/9906/19-а (головуючий І інстанції Лазарєв В.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасувати податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євромінерал» (надалі позивач, ТОВ «Євромінерал») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (надалі - відповідач, ГУДФС) в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення рішення від 07.06.2019 № 000781202, № , № .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 07 червня 2019 року № в частині відмови в наданні бюджетного відшкодування на суму 88502,00 грн.; визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 07 червня 2019 року № в частині завищення суми бюджетного відшкодування у розмірі 17553,00 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 8776,51 грн.; визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 07 червня 2019 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 7969,82 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовив. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю Євромінерал понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4985 гривень 00 копійок.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 07.06.2019 № в частині завищення суми бюджетного відшкодування у розмірі 9466,67 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 4733,34 грн. стосовно операції зі списання екскаватору, повідомлення-рішення від 07.06.2019 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 4733,34 грн., та прийняти нове, яким задовольнити позовних вимог в цій частині. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що екскаватор був повністю розібраний на металобрухт, не може використовуватись за первісним призначенням, та відповідно балансова вартість екскаватора у лютому 2019 року становила «0» грн. Висновки суду про те, що балансова вартість зношеного екскаватора, що списується у зв`язку з його технічною непридатністю після 9 років експлуатації, становить вартість його первісного придбання , а саме 47333,33 грн, не може відповідати дійсності. Отже, оформлення списання екскаватору відбулось в бухгалтерському та податковому обліку відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в цій частині. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказане рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянтом зазначено, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ Євромінерал з питань достовірності формування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за лютий 2019 року встановлено порушення п.44.1 ст.44, п.189.9 ст.189, пп.а) п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п. 200.1, п.200.4 ст. 200, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України в частині: ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку; порушення термінів реєстрації податкової накладної у ЄРПН на дату виникнення податкових зобов`язань на загальну суму 25494,61 грн. (лютий 2019); завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на 27 108 грн. (лютий 2019 року); відмовлено в наданні бюджетного відшкодування на 102 252 грн. (лютий 2019 року). Про що складено акт № 471/05-99-12-02/34850038 від 15.05.2019 року. На підставі акту перевірки податковим органом були прийняті податкові повідомлення - рішення: 1) № від 07.06.2019 про відмову в наданні бюджетного відшкодування на суму 102 252 грн.; 2) № від 07.06.2019 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 27 108 грн. та застосування штрафу у розмірі 13 554 грн.; 3) № від 07.06.2019 про застосування штрафу у розмірі 12 747,31 грн. за порушення термінів реєстрації податкової накладної у ЄРПН.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року замінено в адміністративній справі № 200/9906/19-а відповідача - Головне управління ДФС у Донецькій області на Головне управління ДПС у Донецькій області.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував, доводи апеляційної скарги відповідача підтримав.

Представник позивача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ТОВ »Євромінерал» зареєстровано в якості юридичної особи, основний вид діяльності: добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю (т. 1, а.с. 112-114).

ГУ ДФС у Донецькій області у період з 22.04.2019 по 08.05.2019 на підставі наказу від 10.04.2019 № 676, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ Євромінерал з питання достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.03.2019 №).

За результатами перевірки складено акт № 471/05-99-12-02/34850038 від 15.05.2019 з додатками (т. 1 а.с. 10-39). Згідно висновків акту податковим органом встановлено порушення п.44.1 ст.44, п. 189.9 ст.189, пп. «а» п.198.1, п. 198.3, п. 198.5, п.198.6 ст.198, п. 200.1, п. 200.4 ст.200, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України в частині: ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку; порушення строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, сум ПДВ 0,0/(-)0,0 грн (затримка 14 днів); порушення термінів реєстрації податкової накладної у ЄРПН на дату виконання податкових зобов`язань на загальну суму 25494,61 грн (лютий 2019); завищення суми відємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на 27108 грн (лютий 2019 року); відмовлено в надані бюджетного відшкодування на 102252 грн (лютий 2019 року) (а.с.21).

ГУ ДФС в Донецькій області на підставі висновків акту перевірки 15.05.2019 прийняті податкові повідомлення-рішення: № , яким відмовлено в наданні бюджетного відшкодування на суму 102252,00 грн. (т. 1, а.с. 40); № про зменшення суми бюджетного відшкодування на суму 27108,00 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 13554,00 грн. (т. 1, а.с. 41); № про застосування штрафних санкцій у розмірі 12747,31 грн. (т. 1, а.с. 42).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до положень підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до положень підпункту 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Відповідно до положень підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

З метою застосування терміна "постачання товарів" електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром.

Постачанням товарів також вважаються:

а) фактична передача матеріальних активів іншій особі на підставі договору про фінансовий лізинг (повернення матеріальних активів згідно з договором про фінансовий лізинг) чи іншої домовленості, відповідно до якої оплата відстрочена, але право власності на матеріальні активи передається не пізніше дати здійснення останнього платежу;

б) передача права власності на матеріальні активи за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи відповідно до законодавства;

в) будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню);

г) передача (внесення) товарів (у тому числі необоротних активів) як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також їх повернення;

д) ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника;

е) передача товарів згідно з договором, за яким сплачується комісія (винагорода) за продаж чи купівлю.

Не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватися за первісним призначенням;

Підпунктами 16.1.2 , 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 вказаного Кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Згідно з пунктом 44.1, 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

За положенням пп. 138.3.1 - 138.3.2 п.138.3 ст.138 Податкового кодексу України, розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2-138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім "виробничого" методу.

Для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

Не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел: вартість гудвілу; витрати на придбання/самостійне виготовлення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів; на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів.

Термін "невиробничі основні засоби", "невиробничі нематеріальні активи" означають відповідно основні засоби, нематеріальні активи, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку".

Мінімально допустимі строки амортизації основних засобів та інших необоротних активів використовуються з урахуванням наступного.

У разі коли строки корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів в бухгалтерському обліку менше ніж мінімально допустимі строки амортизації основних засобів та інших необоротних активів, то для розрахунку амортизації використовуються строки, встановлені цим підпунктом.

У разі коли строки корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів в бухгалтерському обліку дорівнюють або є більшими, ніж ті, що встановлені цим підпунктом, то для розрахунку амортизації використовуються строки корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів, встановлені в бухгалтерському обліку.

Відповідно до підпункту «а», «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п. 189.1, 189.9 статті 189 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

У разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

За положенням п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Відповідно до положень пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, lо податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

В пункті 201.1 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 зазначеного Кодексу, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) (у редакції на час виникнення правовідносин), активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

За частиною 1 та 2 статті 3 Закону № 996-XIV, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Інформація, яка міститься в документах первинного обліку, в силу норми частини 2 статті 3 Закону № 996-XIV, є підставою для податкового обліку лише за умови, що вона відповідає дійсності.

Відповідно до частини 1, 2 статі 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.5, 2.14, 2.15 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року (далі Положення № 88), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення. Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи). Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи. Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Аналіз наведених норм свідчить, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг, робіт) сум ПДВ до податкового кредиту та витрат є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином оформленими первинними документами (платіжні доручення, податкові накладні, акти виконаних робіт тощо), оформлені відповідно до вимог Закону № 996-XIV, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану платника податків.

Таким чином, зменшення бази оподаткування ПДВ на суму понесених витрат по сплаті (нарахуванню) ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг), здійснюється з сукупністю таких обставин, як реальність виконання господарської операції та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг, зміст господарської операції та її учасників і дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі виконання операції.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

За відсутності ж факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатись до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів.

У зв`язку з наведеним, недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Згідно податкової накладної № 1107906 від 28.02.19, яка зареєстрована у ЄРПН, ПРАТ ВФ Україна були надані послуги ТОВ Євромінерал з телекомунікаційних послуг мобільного зв`язку на загальну суму 1664,00 грн., в тому числі сума ПДВ - 277,33 грн. (т.2, а.с. 17).

Оплата вищевказаних послуг підтверджується платіжним дорученням № 619 від 28.02.19 (т. 2, а.с. 18).

Позивачем включено вказану податкову накладу до складу податкового кредиту за лютий 2019 року.

Згідно виписки з наказів № 160 від 05.08.2019 про прийняття на роботу станом на 01.03.2019 позивачем видано накази про надання робітникам ТОВ Євромінерал мобільних номерів для виконання службових обов`язків в господарській діяльності товариства (т. 1, а.с. 46).

Крім того, позивач зазначені номери (sim-карти) щодо яких виписано податкову накладну, використовує в виробничій діяльності.

Так, між позивачем та ТОВ «РКС-ТЕЛЕМАТИКА» (у подальшому ТОВ Євромінерал) було укладено договір № 01/06-64 від 01.06.16 про інформатизаційні послуги з оброблення даним (т.1, а.с. 43-45), за яким замовник замовляє, а виконавець надає послуи з оброблення технічних та навігаційних даних, надає консультації з питань інформатизації з використанням комп`ютерної системи Teletrack.

Номери (sim-карти) використані у системі GPS-навігації вантажного транспорту підприємства, що підтверджується наказами № 25/03/01-АХ від 25.03.16, № 19/06/01-АХ від 19.06.17, № 21/11/01-АХ від 21.11.18 про встановлення додаткового обкладання на транспорт та техніку (т.2, а.с. 30, 31, 32), видатковими накладними № 947, № 948 від 25.03.16, № 1045 від 19.06.17, № 1740 від 21.11.18, які свідчать про придбання позивачем відповідного обладнання (т. 2, а.с. 33, 34, 35, 36), а також технічною документацією на обладнання, у відповідності до якої для її використання необхідні sim-карти (т.2, а.с. 110-121).

Отже, позивачем доведено отримання телекомунікаційних послуг та використанням sim-карт у власній господарській діяльності, що дає позивачу право на включення до податкового кредиту сум податку, які сплачені ПРАТ ВФ Україна за надання телекомунікаційних послуг мобільного зв`язку на загальну суму 1664,00 грн., в тому числі сума ПДВ - 277,33 грн.

Суд не приймає посилання апелянта на не надання позивачем телефонних апаратів в достатній кількості на праві власності або оренди на підприємстві, наказу керівника підприємства про використання мобільних номерів (sim-карт) в господарській діяльності підприємства, договорів щодо оренди мобільних телефонів з робітниками підприємства (в письмовій формі), та відсутність орендної плати за користування телефонними апаратами, оскільки податкова накладна надана саме за надання телекомунікаційних послуг мобільного зв`язку шляхом надання мобільних номерів (sim-карт) з їх подальшим обслуговуванням. Використання вказаних послуг в господарській діяльності підприємства підтверджується вищезазначеними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Таким чином, позивач мав усі необхідні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку складені та виписані з додержанням вимог статті 9 Закону № 996-XIV та п. 2.4 Положення № 88, які згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, є належними доказами правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з його контрагентом.

Також, 14.03.2018 між ТОВ Євромінерал (постачальник) та ВАТ КЕРАМИН (покупець) укладено договір поставки № 21/03 (т. 2 а.с. 122-124).

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 договору ТОВ Євромінерал зобов`язується поставити (передати) у власність ВАТ КЕРАМИН глину вогнетривку марки ЕС-3, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити.

Відповідно до п. 3.1. розділу 3 договору ТОВ Євромінерал постачає ВАТ КЕРАМИН товар залізничним транспортом на умовах DAP кордон України/Білорусь, відповідно міжнародним правилам тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010.

У відповідності до специфікації № 1 від 14.03.18 до договору № 21/03 від 14.03.18 подачу напіввагонів під навантаження товару забезпечує постачальник. Вартість користування напіввагонами на всьому шляху проходження, вартість залізничних тарифів на території України оплачує постачальник (т. 2, а.с. 124-125).

27.08.2018 для виконання умов вищевказаного договору позивачем (замовник) укладено договір № 27/08/18-ПС з ТОВ ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИЦІЙНА КОМПАНІЯ ЕНЕРГОТРАНС (виконавець) та додаткову угоду до договору. Згідно умов договору ТОВ ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИЦІЙНА КОМПАНІЯ ЕНЕРГОТРАНС здійснює послуги з надання ТОВ Євромінерал власного (орендованого) залізничного рухомого складу напіввагони для перевезення вантажів, а замовник зобов`язаний оплатити послуги (т. 1, а.с. 52-54, 55).

На виконання вимог договору № 27/08/18-ПС ТОВ ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИЦІЙНА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОТРАНС складено на замовника - ТОВ Євромінерал рахунок-накладну № 28 від 30.11.2018 та податкову накладну на загальну суму 15 000,00 грн., в тому числі ПДВ 2 500,00 грн. (т.1, а.с. 49, 50).

ТОВ Євромінерал на виконання умов договору № 21/03 складено та зареєстровано у ЄРПН податкову накладну № 253 від 30.11.18 щодо постачання послуг (користування вагонами) ВАТ КЕРАМИН на загальну суму 12 500,53 грн., в тому числі сума ПДВ - 0,00 грн. (т.1, а.с. 47)

Згідно бухгалтерської довідки за лютий 2019 року у зв`язку з тим, що 30.11.18 ВАТ КЕРАМИН помилково виставлено вартість послуг на 440,3 доларів США необхідно зробити коригування у податковій накладній № 253 від 30.11.18 (т. 2, а.с. 127).

14.03.2019 позивачем зареєстровано розрахунок коригування від 19.02.2019 № 12, складений на покупця ВАТ КЕРАМИН до податкової накладної від 30.11.2018 №253 на проведення коригування кількості (обсягів та ціни постачання без ПДВ за ставкою 0%) з визначенням номенклатури робіт, як Плата за користування вагонами на суму обсягів (-) 12500,53 грн., ПДВ (-) 0грн. з причини коригування кількості, об`єму/обсягів. Розрахунок коригування від 19.02.2019 №12 на суму ПДВ (-) 0,0 грн.

Згідно даних ЄРПН ТОВ Євромінерал з визначенням номенклатури робіт, як Плата за користування вагонами, обсяг операцій 12500,53 грн. встановлено, що контрагентом-постачальником зазначеної послуги є ТОВ ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИЦІЙНА КОМПАНІЯ ЕНЕРГОТРАНС.

Таким чином, договори та усі необхідні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку складені на їх виконання, виписані з додержанням вимог статті 9 Закону № 996-XIV та п. 2.4 Положення № 88, отже, позивачем правомірно у відповідності до п. 192.1 ст. 192 ПК України мав право здійснити відповідні коригування до податкової накладної, та відповідно безпідставне донарахування відповідачем податкового зобов`язання з ПДВ.

Також, за даними бухгалтерського обліку ТОВ Євромінерал згідно картки рахунку 947 Нестачі і втрати від псування цінностей проведено в лютому 2019 року списання неліквідної глини на загальну суму 65811,57 грн. (кількість 402,76 т).

В бухгалтерському обліку операція відображена записами: Дт 947 Нестачі і втрати від псування цінностей - Кт 26 Готова продукція; Дт 791 Результат операційної діяльності Кт 947 Нестачі і втрати від псування цінностей.

Списання неліквідної глини підтверджується службовими записками, актами контрольного перезважуванням, витягом з журналу вивезення неліквідної глини (т. 1, а.с. 56, 57, 58, 59, 60-62).

Списання неліквідної глини передбачено виробничим процесом розробки Центрального родовища вогнетривких та тугоплавких глини, відповідним робочим проектом (т. 1, а.с. 60).

Таким чином, позивач мав усі необхідні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку складені та виписані з додержанням вимог статті 9 Закону № 996-XIV та п. 2.4 Положення № 88,

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий орган необґрунтовано визначив операцію зі списання неліквідної глини, як використання товару виготовленого з податком на додану вартість в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків, та нарахував суму податкового зобов`язання з ПДВ на весь обсяг списаної глини в розмірі 13 162,31 грн.

Також, між позивачем (покупець) та ТОВ АЕРЛАЙН (продавець) укладено договір поставки №0301/19 від 03.01.2019 року (т. 1 а.с. 68-69).

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 договору поставки № 0301/19 ТОВ АЕРЛАЙН продає, а ТОВ Євромінерал купує запасні частини до тракторної та екскаваторної техніки.

Відповідно до п. 3.1. розділу 3 договору поставка товару здійснюється на умовах EXW склад продавця. Право власності до покупця переходить на дату підписання уповноваженими особами обох сторін документа, що підтверджує фактичну передачу товару. Перелік товаросупровідних документів є рахунок фактура, видаткова накладна (п. 3.2., 3.3. договору).

На виконання умов договору поставки ТОВ АЕРЛАЙН складено та видано позивачу видаткові накладні № 240 від 13.02.2019, № 241 від 13.02.2019, № 259 від 15.02.2019 щодо поставки запасних частин до тракторної та екскаваторної техніки (т. 1, а.с. 70, 72, 74).

Також, ТОВ АЕРЛАЙН на виконання умов вищевказаного договору, у період, що перевірявся, складено та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні: № 255 від 11.02.2019, номенклатура товару турбокомпресор ТКР-11Н-3, на загальну суму 5 100,00 грн., в тому числі ПДВ - 850,00 грн. (т. 1 а.с. 71); № 256 від 07.02.2019, номенклатура товару: 1) прокладка 51-02-107-01СП, 2) ремкомплект напрямних втулок штанг клапанів Т130/170 А1931, 3) ремкомплект втулок ущільнення головки (16шт) Т-130/Т-170, 4) фільтр повітряний АФВ СМД-18, 5) фільтр паливний РД-001, 6) вказівник температури механічний МТЗ УТ-200Д, на загальну суму 2 250,00 грн., в тому числі ПДВ - 375,00 грн. (т. 1 а.с. 73); № 274 від 14.02.2019, номенклатура товару: 1) болт клас міцн. 10.9 М16х1, 5х90, 2) гайка високоміцна М16х1,5, на загальну суму 2 332,80 грн., в тому числі ПДВ - 388,80 грн. (т. 1 а.с. 75).

Оплата за вищевказаними ТМЦ підтверджується платіжними дорученнями: № 381 від 07.02.2019 на суму 2 250,00 грн., № 397 від 11.02.2019 на суму 5 100,00 грн., № 463 від 14.02.2019 на суму 2 332,80 грн. (т. 2, а.с. 41, 42, 43).

Зберігання та використання у власній господарській діяльності вищевказаних запчастин оборотно-сальдовими відомостями та актами списання ТМЦ за лютий 2019 року(т. 2, а.с. 44-46, 47-58).

Таким чином, позивач має усі необхідні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку складені на їх виконання, виписані з додержанням вимог статті 9 Закону № 996-XIV та п. 2.4 Положення № 88, які згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, є належними доказами правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з його контрагентом.

Суд зазначає, що відповідачем первинні документи були безпідставно, з посиланням на порушення правил їх заповнення та неналежне оформлення проігноровані при оцінці податкових наслідків господарських операцій.

Суд зазначає, що оцінка господарських операцій повинна даватись на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов укладення конкретного правочину з обов`язковим врахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. При цьому, наявність певних недоліків при заповненні не може свідчити на невідповідність вказаних документів та, за умови наявності інших первинних документів, оформлених у відповідності до приписів Закону № 996-XIV, які підтверджують здійснення фінансово-господарських операцій, не може бути безумовною підставою для висновків про безпідставність формування позивачем показників податкової звітності за вказаними господарськими операціями. Отже, формальні помилки або інші недоліки в первинних документах не мають бути вирішальною ознакою безтоварності здійснених господарських операцій.

Суд звертає увагу на те, що наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю, мали місце.

Здійснення господарських операцій, як вже зазначалось, підтверджується вищезазначеними документами наявними в матеріалах справи. Також, порушення заповнення документів, не свідчать про їх невідповідність та відповідно не може впливати на формування податкової звітності.

Крім того, матеріали справи свідчать, що відповідач не здійснив перевірку товарів та придбаних товарів (ТМЦ) за місцем їх зберіганням та використання, оскільки відповідачем проведена невиїзна перевірка.

Щодо завищення позивачем суми бюджетного відшкодування в податковій декларації з ПДВ за лютий 2019 року на спірну суму 88502,00 грн., суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 56.1. ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п. 56.2. ст. 56 ПК України).

Згідно п. 56.3. ст. 56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Пунктом 56.15. ст. 56 ПК України визначено, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2019 у справі № 200/10039/19-а визнано неправомірним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 17.04.2019 яким встановлено суму завищення бюджетного відшкодування на 319923 грн. та нарахований штраф в сумі 159961,50 грн., податкове повідомлення-рішення № від 17.04.2019 року, яким встановлено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в розмірі 50 779,00 грн., які прийняті на підставі вищевказаного акту №257/05-99-12-02/34850038 від 15.03.2019.

Отже, оскільки грошові зобов`язання визначені податковим органом податковими повідомленнями-рішеннями прийнятими на підставі акту перевірки №257/05-99-12-02/34850038 від 15.03.2019 на момент декларування, оскаржувались та вважаються неузгодженими, позивач не мав обов`язку враховувати їх під час розрахунку бюджетного відшкодування по декларації за лютий 2019 року.

Стосовно правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № в частині зменшення суми бюджетного відшкодування на суму 9 466,67 грн., застосування 50% штрафу у розмірі 4 733,34 грн. та № в частині застосування штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкової накладної у розмірі 4 733,34 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до наказу директора від 27.02.2019 №27/02/01-АХ, протоколу №5 від 15.11.18, акту технічного стану обладнання від 27.02.2019 та з даними бухгалтерського обліку ТОВ Євромінерал згідно картки рахунку 10 Основні засоби в лютому 2019 року проведено списання транспортного засобу (екскаватора ЕО 3322, інвентарний номер -104016) у зв`язку з тим, що минув нормативний строк експлуатації та з моральною й технічною застарілістю (т. 1, а.с. 64, 65, 66, 67).

Вищевказаний транспортний засіб демонтовано у відповідності до наказу директора від 27.02.2019 № 27/02/02-АХ (т. 2, а.с. 37).

Згідно акту прибуткування металобрухту № ОИ 0000004 від 12.03.2019 після демонтування екскаватора ЕО 3322, інвентарний номер -104016 отримано - 11370т металобрухту, ціна та сума без ПДВ 0,00 грн. (т.2, а.с. 38).

Залишкова вартість екскаватора в момент списання в бухгалтерському обліку операція відображена записами Дт 976 - Кт 104 Машини та обладнання, Дт 131 Знос основних засобів Кт 104 Машини та обладнання становила - 47333,33 грн

Відповідно до вимог законодавства, у випадку ліквідації основних виробничих або невиробничих засобів у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили та у інших випадках ліквідації без згоди платника податку, в тому числі при викраденні, податкові зобов`язання з податку на додану вартість не нараховуються, якщо факт знищення або зруйнування документально підтверджується відповідно до законодавства. Такими документами можуть бути: сертифікат Торгово-промислової палати України, який підтверджує факт настання обставин непереборної сили (форс-мажору), отриманий відповідно до Закону України Про торгово-промислові палати в Україні.

Як свідчать матеріали справи, ліквідація транспортного засобу не пов`язана з його знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих.

Отже, за вимогами податкового законодавства зазначена ліквідація екскаватора прирівнюється до продажу та підпадає під оподаткування за приписами п. 189.9. ст. 189 ПК України. База нарахування ПДВ звичайна ціна основного засобу, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації, яка не може дорівнювати нулю.

Таким чином, ТОВ Євромінерал необґрунтовано занижено базу оподаткування податком на додану вартість на 9466,67 грн. (47333,33 грн. х 20%), що призвело до заниження податкового зобов`язання за лютий 2019 року на 9466,67 грн. за операцією з списання основних засобів.

Суд не приймає посилання апелянта, що балансова вартість екскаватора у лютому 2019 року становила «0» грн., оскільки така балансова вартість визначена не з урахуванням амортизації, а за результатами розібрання вказаного транспортного засобу на металобрухт. Суд зазначає, що балансова вартість на дату списання та розібрання становила 47333,33 грн, відповідачем обґрунтована взято саме цю суму для визначення сум ПДВ.

Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню, а податкові повідомлення-рішення від 07 червня 2019 року підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а саме № в частині відмови в наданні бюджетного відшкодування на суму 88 502,00 грн., № в частині завищення суми бюджетного відшкодування у розмірі 17553,00 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 8776,51 грн., № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 7969,82грн.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що фактично доводи апеляційних скарг ґрунтуються на поясненнях та обставинах які надавались апелянтом суду першої інстанції в ході розгляду справи, які судом було досліджено та надано їм оцінку. Апелянтами в скаргах не наведено жодного доводу та доказів в спростування або помилковість висновків суду першої інстанції, не зазначено в чому саме полягає порушення судом першої норм матеріального права або помилковість оцінки обставин в справі.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромінерал" та Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 р. у справі № 200/9906/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 р. у справі № 200/9906/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 03 березня 2020 року.

Суддя-доповідач Е.Г.Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко