Справа № 540/2799/19
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2799/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про скасування рішення про скасування посвідки на постійне місце проживання громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам,

встановив:

Громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (далі - відповідач), третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, в якій просить скасувати рішення ВГІРФО УМВС України в Луганській області від 23.02.2010 р. про скасування посвідки на постійне проживання позивачу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у вересні 2019 року ним було подано до ГУ ДМС України в Харківській області заяву про обмін посвідки на постійне проживання. 25.09.2019 р. надійшла відповідь, в якій зазначалося про скасування рішенням ВГІРФО УМВС України в Луганській області посвідки на постійне проживання позивача та повідомлено, що для з`ясування підстав скасування посвідки ГУ ДМС України в Харківській області буде направлено до УДМС України в Луганській області відповідний запит, а після надходження запитуваних матеріалів буде надана вмотивована відповідь. Рішення ВГІРФО УМВС України в Луганській області від 23.02.2010 р. не отримував, а тому підстави скасування посвідки на постійне проживання невідомі. Вважає вказане рішення протиправним та таким, що порушує його права та інтереси.

Ухвалою від 26.12.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 22.01.2020 р. о 15:00 год.

14.01.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що у зв`язку з проведенням актитерористичної операції на території Луганської області, УДМС України в Луганській області в 2014 році було вимушено змінити місце дислокації з м.Луганська до м.Сєвєродонецька. Передислокація була незапланована та евакуювати документацію не надалось можливості. Всі справи, облікові картки, журнал обліку особових справ щодо надання дозволу на імміграцію, журнал обліку звернень щодо оформлення посвідки на постійне проживання залишилися в адміністративній будівлі УДМС України в Луганській області в м.Луганську, на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином, на теперішній час перевірити підстави щодо оформлення/скасування дозволу на імміграцію в Україну та оформлення посвідки на постійне проживання громадянина СРВ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неможливим.

21.01.2020 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що в адміністративних справах про скасування рішень органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері міграції, у яких відсутній доступ до архівних документів особових справ іноземців у період проведення АТО, склалася певна правова позиція, яка визначена у справах № 520/1890/19, № 820/3075/17, № 820/3609/17, № 820/5081/16, № 820/4656/16, № 820/10722/15.

22.01.2020 р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що обов`язок доказування суб`єкта владних повноважень, визначений процесуальним законом, не звільняє позивача від обов`язку доказування, що випливає з принципу змагальності. Представником позивача не надано належних доказів, які підтверджують неправомірність дій УДМС України в Луганській області.

Ухвалою від 22.01.2020 р. задоволено клопотання третьої особи про витребування доказів, відкладено розгляд справи на 21.02.2020 р. на 11:00 год.

Ухвалою від 20.02.2020 р. відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

21.02.2020 р. від третьої особи надійшли пояснення, згідно яких вказує, що здійснивши перевірку за всіма наявними обліками підтвердити або спростувати факт оформлення і видачі посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 № 18088 від 08.05.2008 р. саме на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не можливо, а тому позовні вимоги щодо скасування рішення від 23.02.2010 р. не підлягають задоволенню.

У судове засідання, призначене на 21.02.2020 р. об 11:00 год., учасники сплави не з`явились.

Згідно з відповіддю на відзив від 21.01.2020 р. представник позивача просить розглянути справу без його участі та без участі позивача.

Відповідач та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Положеннями ч.1 ст.205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.9 ст.205 КАС України).

Пунктом 10 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 24.02.2020 р. відмовлено в задоволені заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.02.2003 р. у ВГІРФО УМВС України в Луганській області отримав тимчасову посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 .

08.05.2008 р. рішенням УГІРФО ГУМВС України в Харківській області позивачу видано безстрокову посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 .

З метою обміну посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку з досягненням 45 років громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з відповідною заявою.

ГУ ДМС України в Харківській області листом повідомило позивача, що згідно обліків ГУ ДМС України в Харківській області значиться громадянин СРВ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому рішенням УГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 23.02.2010 р. скасовано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі п.12 Закону України "Про імміграцію".

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 04.02.1994 р. № 3929-ХІІ (далі - Закон № 3929), який діяв до 26.12.2011 р., іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території. Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Положеннями ч.1 ст.1 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 р. № 2491-ІІІ (далі - Закон № 2491, в редакції, чинній станом на 08.05.2008 р. - дату видачі посвідки) визначено, що імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Згідно ч.3 ст.4 Закону № 2491 (в редакції, чинній станом на 08.05.2008 р.) дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: 1) одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України; 2) особам, які є опікунами чи піклувальниками громадян України, або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України; 3) особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням; 4) особам, імміграція яких становить державний інтерес для України; 5) закордонним українцям, подружжям закордонних українців, їх дітям у разі їх спільного в`їзду та перебування на території України.

Відповідно до ст.6 Закону № 2491 спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи: 1) приймають заяви разом з визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; 2) перевіряють правильність оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутність підстав для відмови у його наданні; 3) приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються; 4) видають та вилучають у випадках, передбачених цим Законом, посвідки на постійне проживання; 5) ведуть облік осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Частиною 5 статті 9 Закону № 2491 наведено перелік документів, які додаються до заяви для надання дозволу на імміграцію, а саме: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров`я.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що для оформлення дозволу на імміграцію заявник повинен подати заяву з доданням певного пакету документів. У разі не надання особою повного пакету документів, заява про надання дозволу на імміграцію не приймається та, як наслідок, дозвіл на імміграцію та посвідка на проживання в Україні не видаються.

Статтею 12 Закону № 2491 передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Ухвалою від 26.12.2019 р. суд витребував у відповідача належним чином завірену копію оскаржуваного рішення та матеріалів, на підставі яких винесено рішення ВГІРФО УМВС України в Луганській області від 23.02.2010 р. щодо скасування посвідки на постійне проживання громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

14.01.2020 р. від відповідача (УДМС України в Луганській області) надійшов відзив, з якого вбачається, що у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області (на теперішній час - Операція об`єднаних сил) УДМС України в Луганській області було вимушено змінити місце дислокації з м.Луганська до м.Сєвєродонецьк Луганської області. Всі справи облікові картки, журнал обліку особових справ щодо надання дозволу на імміграцію, журнал обліку звернень щодо оформлення посвідки на постійне проживання залишилися в адміністративній будівлі УДМС України в Луганській області на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, відповідач на теперішній час не має можливості надіслати до суду витребувану ухвалою від 26.12.2019 р. належним чином завірену копію рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняте ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 23.02.2010 р.

Проте, відповідач не заперечує наявність оскаржуваного рішення від 23.02.2010 р. про скасування посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняте ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 23.02.2010 р.

Крім того, суд наголошує, що станом на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію, ГУ ДМС України в Луганській області, як уповноважений державний орган, перевіряв надані позивачем документи та будь-яких порушень законодавства не встановив, у тому числі, у зв`язку із чим позивача було документовано посвідкою на постійне проживання в Україні.

Окремо суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 р. № 1983 затверджено Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок № 1983 в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).

Згідно п.21 Порядку № 1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Відповідно до п.22 Порядку № 1983 для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу.

Пунктом 23 Порядку № 1983 визначено, що міграційна служба, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Відповідно до п.24 Порядку № 1983 рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держкомкордону.

З даних правових норм слідує, що процедура прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію включає в себе запрошення для надання пояснень іммігранта, стосовно якого розглядається це питання.

Доказів дотримання цієї процедури відповідачем не надано, а позивач у позовній заяві категорично заперечує факт виклику його для надання пояснень.

Також суд зауважує, що за змістом п.24 Порядку № 1983 наслідком прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію є вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта.

Ухвалою від 22.01.2020 р. суд зобов`язав позивача надати оригінал посвідки на постійне проживання в Україні.

На виконання ухвали суду представником позивача надано оригінал посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 , виданої 08.05.2008 р. УГІРФО ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наявність у позивача оригіналу посвідки на постійне проживання в Україні є додатковою обставиною, яка свідчить про недотримання процедури при прийнятті рішення про скасування дозволу на імміграцію.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, в ході розгляду зазначеної справи відповідачем належними та допустимим доказами не доведено правомірність прийняття рішення від 23.02.2010 р. про скасування посвідки на постійне проживання громадянина СРВ ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 з УДМС України в Луганській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Партизанська, 12, ), третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Перекопська, 168, ) про скасування рішення про скасування посвідки на постійне місце проживання громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам задовольнити.

Скасувати рішення ВГІРФО УМВС України в Луганській області від 23.02.2010 р. про скасування посвідки на постійне проживання громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Партизанська, 12, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 102070000