Справа № 200/13771/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 р. Справа№200/13771/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Першотравневого районного військового комісаріату Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1

про про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Першотравневого районного військового комісаріату Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Першотравневого районного військового комісаріату Донецької області щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018 - 2019 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення позивача з військової служби 6 червня 2019 року;

- зобов`язати Першотравневий районний військовий комісаріат Донецької області нарахувати позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018-2019 роки, виходячи із грошового забезпечення позивача станом на день його звільнення з військової служби - 6 червня 2019 року;

- зобов`язати Донецький обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України сплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 6 червня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є звільненим з посади начальника відділення забезпечення Першотравневого районного військового комісаріату Донецької області у званні капітана у відставку за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положенням про проходження громадянами України військової служби.

Зазначає, що за періоди з 2 листопада 2017 року по 27 січня 2018 року, з 19 березня 2018 року по 19 березня 2018 року, з 25 березня 2018 року по 29 квітня 2018 року брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, а також брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів в періоди з 10 травня 2018 року по 20 червня 2018 року, з 21 липня 2018 року по 13 листопада 2018 року, з 28 листопада 2018 року по 2 лютого 2019 року, з 21 березня 2019 року по 22 березня 2019 року, з 8 травня 2019 року по 8 травня 2019 року, з 14 травня 2019 року по 14 травня 2019 року, з 24 травня 20019 року по 6 червня 2019 року.

Відповідно до вимог діючого законодавства учасникам бойових дій надається додаткова відпустка з збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік, але таку відпустку за 2018 - 2019 роки він не використав, грошову компенсацію не отримував.

Вказує, що усно звертався до першого та другого відповідачів щодо вирішення питання нарахування та виплати йому додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018 - 2019 роки, однак отримав усну відмову, обґрунтовану тим, що виплата грошової компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових дій чинним законодавством не передбачена.

Позивач не погоджується із зазначеним, оскільки діючим законодавством в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпустки, однак Законом № 2011-ХІІ не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової відпустки, право на яку він набув за період проходження ним військової служби (а.с. 4-7).

23 грудня 2019 року на офіційну електрону адресу Донецького окружного адміністративного суду від другого відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 , надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

У період дії особливого періоду, який в Україні було розпочато 17 березня 2014 року, надання відпустки учасникам бойових дій, що передбачена ст. 16-2 Закону України «Про відпустки», терміном у 14 календарних днів припиняється. Виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, оформлюється відповідним наказом військової частини та можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця. Таким чином, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, ІНФОРМАЦІЯ_3 були проведені усі необхідні розрахунки при звільнення позивача.

Також у відзиві зазначено, що на день видання наказу про звільнення позивача з військової служби останнім рапорт на виплату компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій терміном 14 календарних днів не подавався.

Посилаючись на наведені обставини відповідач зазначає про відсутність будь-яких неправомірних дій з його боку по відношенню до позивача, у зв`язку із чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 26-28).

Ухвалою суду від 2 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення сторін (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 2 січня 2020 року вирішено подальший розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 15 січня 2020 року (а.с. 39).

Ухвалою суду від 15 січня 2020 року відкладено підготовче засідання на 29 січня 2020 року (а.с. 36).

Ухвалою суду від 29 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі; призначено розгляд справи по суті на 18 лютого 2020 року (а.с. 45).

18 лютого 2020 року до судового засідання позивач та представники відповідачів не з`явились; про місце, дату та час розгляду справи сторони повідомлялись судом належним чином.

В адміністративному позові разом із позовними вимогами позивачем заявлено клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 7).

У відзиві на позов Донецьким обласним військовим комісаріатом зазначено клопотання про розгляд справи за відсутності представника другого відповідача (а.с. 28).

23 грудня 2019 року на офіційну електрону адресу Донецького окружного адміністративного суду від першого відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_4 , надійшла заява, в якій зазначено, що Першотравневий районний військовий комісаріат не є юридичною особою та належним відповідачем у даній справи, що в даних правовідносинах належним відповідачем є Донецький обласний військовий комісаріат (а.с. 30-31).

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги належне повідомлення сторін про місце, дату та час проведення судового засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , є громадянином України, має статус учасника бойових дій (а.с. 8-12).

Перший відповідач, Першотравневий районний військовий комісаріат Донецької області, місцезнаходження: 87400, Донецька область, смт. Мангуш, вул. Тітова, буд. 75 а, відповідно до ст. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 року № 389 «Про затвердження Положення про військові комісаріати» є відокремленим підрозділом Донецького обласного військового комісаріату.

Другий відповідач, Донецький обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, , місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Громової, буд. 67, є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень (http://www.mil.gov.ua/news/2014/03/02/kontakti-oblasnih-vijskovih-komisariativ-na-teritorii-ukraini/).

Як встановлено судом позивач проходив військову службу у Першотравневому районному військовому комісаріаті, остання займана посада начальник відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.15-16).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 125 від 6 червня 2019 року командир військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , капітан, начальник відділення забезпечення Першотравневого районного військового комісаріату Донецької області, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 27 травня 2019 року № 9 звільнений у відставку за пп. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положенням про проходження громадянами України військової служби. Як зазначено у цьому наказі позивача вирішено вважати таким, що 6 червня 2019 року справи та посаду здав; також вказано, що він отримав призначені премії, винагороди, тощо за період 2018 рік 6 червня 2019 року (до моменту звільнення) (а.с. 15).

Згідно довідки від 6 червня 2019 року № 10/3077 про безпосередньо участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої військовим комісаром Першотравневого районного військового комісаріату Донецької області підполковником ОСОБА_2 , капітан ОСОБА_1 в період з 2 листопада 2017 року по 27 січня 2018 року, з 19 березня 2018 року по 19 березня 2018 року, з 25 березня 2018 року по 29 квітня 2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції (а.с. 13).

Відповідно до довідки від 6 червня 2019 року № 10/3076, виданої військовим комісаром Першотравневого районного військового комісаріату Донецької області підполковником ОСОБА_2 , про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, забезпеченні їх здійснення, капітан ОСОБА_1 в період з 10 травня 2018 року по 20 червня 2018 року, з 21 липня 2018 року по 13 листопада 2018 року, з 28 листопада 2018 року по 2 лютого 2019 року, з 21 березня 2019 року по 22 березня 2019 року, з 8 травня 2019 року по 8 травня 2019 року, з 14 травня 2019 року по 14 травня 2019 року, з 24 травня 2019 року по 6 червня 2019 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с. 14).

За матеріалами справи при звільненні позивача у відставку з військової служби позивачу не була виплачена грошова компенсація за невикористані ним дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018 2019 роки, що підтверджується грошовим атестатом позивача Серія ЗУ № 410902, виданим ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 16).

За поясненням позивача він в усній формі звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо вирішення питання нарахування та виплати додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 6 червня 2019 року, однак отримав усну відповідь, що виплата грошової компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових дій чинним законодавством не передбачена (а.с. 4-5).

Зазначене не спростоване відповідачами у справі.

Будучи не згодним із не виплатою йому компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2018-2019 роки ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 4 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР визначені види відпусток (далі - Закон України «Про відпустки»).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» від 14 травня 2015 року № 426-VIII, який набрав чинності 6 червня 2015 року, Закон України «Про відпустки» доповнено статтею 16-2, до якої в подальшому відповідними Законами вносились зміни та яка станом на момент виникнення спірних відносин викладена в наступній редакції: «Учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік».

Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII) передбачено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з п. 12 ст. 12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Частиною 8 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ) передбачено право військовослужбовців на відпустки. Порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку із навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Згідно з абз. 2, 3 ч. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до ч. 17 ст. 10-1 Закону № 2011-XII в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Частиною 18 ст. 10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

В силу вимог ч. 19 ст. 10-1 Закону № 2011-XII надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

При цьому, визначення поняття особливого періоду наведене Законах України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ та «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під особливим періодом розуміють період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» визначає особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім цього, в ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення мобілізації та демобілізації. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

З аналізу наведених нормативно-правових актів вбачається, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі, додаткової соціальної відпуски.

Разом із цим Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Крім того, відповідно до п. 3 розділу XXXI наказу Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Аналіз наведених норм чинного законодавства України (на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу) свідчить про те, що відповідачем не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків, зокрема, щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічна позиція наведена у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 травня 2019 року у зразковій справі № 620/4218/18 (Пз/9901/4/19), та постанові Великої палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 620/4218/18 (Пз/9901/4/19) провадження № 11-550заі19.

Крім того, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у рішенні від 30 квітня 2013 року справі «Тимошенко проти України» (заява № 49872/11), щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту «законності», передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що другим відповідачем у спірних правовідносинах допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період 2018 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 6 червня 2019 року.

Суд відхиляє доводи другого відповідача щодо не обґрунтованості доводів позивача у зв`язку із не поданням ним при звільненні рапорту про виплату компенсації за невикористані відпустки, так як наведеними вище нормативно-правовими приписами нарахування та виплата грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки не ставиться в залежність від поданням особою відповідного рапорту.

Враховуючи висновок суду щодо протиправної бездіяльності з приводу не виплати позивачу грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій - саме з боку Донецького обласного військового комісаріату, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій Першотравневого районного військового комісаріату Донецької області щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018 - 2019 роки та зобов`язання Першотравневого районного військового комісаріату нарахувати позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018-2019 роки задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог позивача та визнати протиправною бездіяльність другого відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачеві грошової компенсації відпустки, як учаснику бойових дій, за період 2018 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 6 червня 2019 року, та зобов`язати другого відповідача нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 6 червня 2019 року.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 2 грудня 2019 року позивача звільнено від сплати судового збору, беручи до уваги висновок суду щодо протиправної бездіяльності з приводу не виплати позивачу грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій з боку Донецького обласного військового комісаріату, судовий збір підлягає стягненню з другого відповідача.

При зверненні до суду із даним позовом позивачем заявлені вимоги немайнового характеру, при чому друга позовна вимога (про зобов`язання вчинити певні дії) є похідною вимогою від першої основної (визнати протиправними дії).

Згідно ч. 1 ст. 4 Законом України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно відмітки на конверті позивач звернувся із позовом до суду 21 листопада 2019 року (а.с. 21).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено у розмірі 1 921,00 грн.

Згідно з пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору встановлена - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Таким чином, за подання даного позову за результатом розгляду цієї справи сплаті підлягає судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 72-77, 90, 94, 139, 205, 244-246, 255, 295, 297, п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Першотравневого районного військового комісаріату Донецької області (місцезнаходження: 87400, Донецька область, смт. Мангуш, вул. Тітова, буд. 75 а), Донецького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України (, місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Громової, буд. 67) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 6 червня 2019 року.

Зобов`язати Донецький обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України нарахувати та сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018 2019 роки, виходячи з його грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 6 червня 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Донецького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок UA26001, , код банку 899998, отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду прийнято в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 18 лютого 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 28 лютого 2020 року.

Суддя Н.П. Волгіна