Справа № ЗП/620/1/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № ЗП/620/1/20 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16.01.2020 «Про пересадження зелених насаджень», шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16.01.2020 «Про пересадження зелених насаджень» та заборони комунальному підприємству «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради вчиняти дії на виконання рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16.01.2020 «Про пересадження зелених насаджень» з пересаджування чотирьох ялин з проспекту Перемоги, 64 в м. Чернігові.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову. На думку апелянта ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у поданій ним заяві наведено обставини та мотиви незаконності та безпідставності рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради, однак судом першої інстанції проігноровано доводи позивача щодо очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, а також не враховано ризики та наслідки прийнятого відповідачем рішення.

Виконавчий комітет Чернігівської міської ради та КП «Чернігівбудінвест» відзиви на апеляційну скаргу не подавали, жодні їх письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

Сторони, будучі повідомлені про день, час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів виходить з наступного.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову в забезпеченні позову, дійшов висновку про необґрунтованість заяви та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки неможливо стверджувати про очевидну протиправність рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради, оскільки очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень - це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері.

Питання обґрунтованості чи необґрунтованості прийнятого рішення на даний час є спірним, і ще повинно бути ретельним чином доведено сторонами по справі та досліджено судом.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Частинами 1, 2 ст.150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що з метою захисту прав та інтересів позивача суд за його заявою або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, постановлення якої належить до дискреційних повноважень суду та вирішення питання щодо їх вжиття залежить від наявності однієї з обставин, передбачених ч.2 ст.150 КАС України, що встановлюється судом виходячи з конкретних доказів, поданих заявником.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

З пояснень заявника вбачається, що в рішенні виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16.01.2020 №6 (а.с.5), яке заявник планує оскаржити, комунальному підприємству «Чернігівбудінвест» надано дозвіл на пересадження зелених насаджень у зв`язку із будівництвом багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгівельного та соціального призначення, господарськими приміщеннями (акт обстеження зелених насаджень від 11 січня 2020 року).

Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для будівництва цього багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгівельного та соціального призначення, господарськими приміщеннями по проспекту Перемоги, 64 у м. Чернігові, комунальному підприємству «Чернігівбудінвест» були затверджені і надані 16 січня 2020 року. При цьому, містобудівні умови, відповідно до ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є складовою частиною вихідних даних для проектування об`єкта будівництва і не дають права виконання підготовчих або будівельних робіт.

Заявник вважає, що рішенням виконавчого комітету від 16.01.2020 «Про пересадження зелених насаджень» комунальному підприємству «Чернігівбудінвест» Чернігівською міською радою фактично був наданий дозвіл на виконання підготовчих робіт з будівництва багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгівельного та соціального призначення, господарськими приміщеннями по проспекту Перемоги, 64 у м. Чернігові, всупереч вимогам ч.ч. 1-2 ст. 35 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності», де передбачено, що виконання підготовчих робіт без подання відповідного повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт забороняється. Адже роботи з підготовки земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика та знесення будівель і споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної земельної ділянки, вишукувальні роботи, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, необхідних для організації і обслуговування будівництва, улаштування під`їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, а також з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень віднесено абзацом 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 до підготовчих робіт з будівництва.

Так, колегія суддів підкреслює, що суд може вжити кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацій № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб-позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду; або неможливості забезпечення в подальшому ефективного захисту чи поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так, на думку заявника, незабезпечення позову, щодо оскарження рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16.01.2020 №6 «Про пересадження зелених насаджень» призведе до того, що найближчим часом КП «Чернігівбудінвест», не маючи ані проектної документації на будівництво, і відповідно не маючи ані зареєстрованого повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, ані дозволу на будівництво проведе фактично підготовчі роботи будівництва без дозвільних документів, адже пересаджування дерев з території будівельного майданчика або прилеглої до нього території є підготовчими роботами з будівництва. Якщо дерева будуть пересаджені до моменту розгляду в суді справи про оскарження рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16.01.2020, то невжиття заходів забезпечення позову, про які заявник просить суд, не забезпечать ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав, як позивача, за захистом яких останній має намір звернутися до суду.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд при вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову повинен в ухвалі вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.

Проте, у межах розгляду даної заяви судом не може даватися оцінка протиправності діям відповідача, оскільки встановлення очевидності ознак їх протиправності без розгляду справи по суті є неприпустимим.

Також, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.

Колегія суддів звертає увагу, що забезпечення позову має на меті термінове вжиття певних заходів задля ефективного захисту прав позивача в разі, якщо невжиття таких заходів унеможливить або утруднить виконання рішення.

В той же час, в заяві про забезпечення позову позивачем не було обґрунтовано наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, не наведено яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі, або створить перешкоди для ефективного захисту чи поновлення поручених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заявник не навів жодних доводів того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що заявник стверджує щодо порушення рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16.01.2020 №6 «Про пересадження зелених насаджень» екологічних прав ОСОБА_1 оперуючи загальним поняттям, при цьому ним не конкретизовано яке саме його право було порушено внаслідок прийняття наведеного рішення, та яким чином внаслідок його зупинення відбудеться відновлення прав та інтересів позивача.

Відтак, заява про забезпечення позову не підтверджена жодними доказами та належним чином не обґрунтована, в тому числі щодо необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення порушених (оспорюваних) прав. Не наведено їх і в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, жодних доказів наявності обставин, передбачених п.1 ч.2 ст.150 КАС України, що можуть бути підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову, заявником надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 16.01.2020 «Про пересадження зелених насаджень»

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Нормами ч.2 ст.328 КАС України не передбачено оскарження ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову у касаційному порядку.

Керуючись ст.ст.150-154, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 березня 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма