Справа № 212/9348/19 (2-а/212/13/20)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2020 року м. Дніпросправа № 212/9348/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Поліцейського взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Ковальчука Олександра Володимировича

на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року (суддя Власенко М.Д.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Ковальчука Олександра Володимировича

про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК № 1681092 від 29.10.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що позивачем не спростовано належними доказами факт встановленого правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Поліцейським взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Ковальчуком Олександром Володимировичем 29 жовтня 2019 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1681092, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, перевищення встановленої швидкості руху автомобіля.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ПДР України не порушував, адже рухався з дозволеною швидкістю і прискорив рух автомобіля з метою здійснення випередження транспортних засобів. Належних та допустимих доказів скоєння порушення відповідачем не надано. Також стверджує, що розгляд справи відповідно до вимог чинного законодавства не відбувався, адже винесення постанови на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцем знаходження відповідного органу, без надання часу на реалізацію відповідних прав, є неправомірним.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 12.4 правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 29.10.2019 о 17:12:06 год. на пр. Миру, 5 у м. Кривий Ріг, водій транспортного засобу FORD MONDEO, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху та ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з поясненнями позивача, він здійснював випередження автомобілів, що потребувало прискорення, що підтверджується записом з автомобільного реєстратора.

Відповідач, в свою чергу, надав докази вини позивача фото з фіксатора TruCam та відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого можливо встановити, що позивач на місці зупинки підтвердив факт прискорення автомобіля з метою здійснення випередження автомобілів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи містять достатні докази вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху. Наданий позивачем відео-доказ виявлене правопорушення не спростовує, а навпаки підтверджує.

Доводи позивача, що прискорення з метою випередження автомобілів суд не знаходить обґрунтованими, адже Правила дорожнього руху не містять відповідного виключення, норма пункту 12.4. ПДР є імперативною. При цьому з відео-доказу, наданого позивачем, можливо встановити, що рух автошляхом не був ускладнений, автомобілі, випередження яких здійснював позивач, не рухалися з занизькою швидкістю, а тому водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, умисно допустив перевищення дозволеної швидкості, чим порушив встановлені правила та норми.

При цьому суд апеляційної інстанції не вважає обґрунтованими доводи позивача, що фіксація порушення здійснена у неналежний спосіб, адже з оскаржуваної постанови вбачається, що вимірювання швидкості руху транспортного засобу здійснювалося за допомогою приладу TruCam, серійний номер ТС000659. Вказаний тип засобу зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, затверджений сертифікатом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На лазерний вимірювач швидкості LTI20-20 TruCam складено експертний висновок Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018 № 04/02/03-3008, який підтверджує реалізацію криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, з терміном дії до 27.09.2021.

Аналіз норми ст. 251 КУпАП дає можливість дійти висновку, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є, у тому числі, показання технічних приладів. При цьому таку фіксацію може проводити як особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, так і інша особа. Вирішальною ознакою доказу є його змістовність, а не суб`єкт, який такий доказ надав.

Щодо процедури розгляду справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Наведена норма права спростовує доводи позивача, що розгляд справи мав відбуватися за місцем знаходження органу поліції.

Також не є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відсутність відео-доказів щодо процедури розгляду справи, адже сам факт виявленого порушення доведено відповідачем та не спростовано позивачем.

При цьому оскаржувана постанова дає можливість встановити, що патрульним при розгляді справи було встановлено особу водія, викладено обставини правопорушення, зазначено докази, якими зафіксовано порушення, що є складовою розгляду справи.

Не вірним є й висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови у зв`язку з різним відображенням часу фіксації правопорушення у самій постанові та у роздруківці інформації з пристрою TruCam, адже допущення відповідної описки/помилки у постанові не може стати підставою для звільнення особи від відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 317, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Поліцейського взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Ковальчука Олександра Володимировича задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року в адміністративній справі № 212/9348/19 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 03 березня 2020 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова