Справа № 338/172/20
Суддя: Круль І. В.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/172/20

28 лютого 2020 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Круль І.В.

з участю секретаря с/з Дроздюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача поліцейський Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Ковтун Богдан Васильович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача поліцейський Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Ковтун Богдан Васильович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1682688 від 29 жовтня 2019 року.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що даною постановою, яка винесена поліцейським Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Ковтуном Б.В., на нього накладено штраф у розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Згідно даної постанови він визнаний винним в тому, що 29 жовтня 2019 року близько 12 год. 45 хв. на автодорозі Мукачево-Львів в с. Старуня Богородчанського району Івано-Франківської області керував автомобілем марки «ВАЗ 21213», н.з. НОМЕР_1 , без увімкнення ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив вимогу п.9.8. ПДР. Обставини, викладені в постанові, не відповідають дійсності. Зазначив, що дійсно у зазначений час керував транспортним засобом на вказаній ділянці дороги і з невідомих йому причин в автомобілі погасло світло та вимкнулася електрика, тому він зупинився на обочині. В цей час до нього підійшов працівник поліції та повідомив йому, що він рухався поза межами населеного пункту без ввімкненого світла. Поліцейський не бажав вислухати його заперечення. Про накладення на нього штрафу він дізнався після ознайомлення зі змістом постанови у відділі ДВС. Поліцейський не повідомив його про винесення постанови, не вручив її копію та не направив копію постанови поштовим зв`язком. Вказує, що в постанові не зазначено жодного доказу вчинення ним правопорушення, в тому числі і відомостей про фіксування подій на нагрудну камеру поліцейського. Крім того, працівником поліції неправильно застосовано правову норму, визначену ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки за не ввімкнене за межами населеного пункту світло фар з 01 жовтня по 01 травня настає відповідальність за ст. 125 КУпАП. Оскаржувана постанова є безпідставною і незаконною, тому просить її скасувати та закрити провадження щодо нього.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує, просить його задовольнити.

Представник відповідача ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданім відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки поліцейський Ковтун Б.В. діяв в межах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа на стороні відповідача - поліцейський Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Ковтун Б.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Згідно п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1682688 від 29 жовтня 2019 року, яка винесена поліцейським Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Ковтуном Б.В. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що він 29 жовтня 2019 року о 12 год. 45 хв. в с. Старуня Богородчанського району Івано-Франківської області на автодорозі Мукачево-Львів керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21213», н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив вимогу п.9.8. ПДР, згідно якого з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобам поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар.

Відповідно до пунктів 1.3., 1.9. Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами і доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В статті 258 КУпАП вказано, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Зі змісту оскарженої постанови вбачається, що поліцейський Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Ковтун Б.В. прийшов до переконання, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.9.8. ПДР, тобто керував транспортним засобом поза населеним пунктом без ввімкненого ближнього світла фар. Посилання на докази, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, винесена постанова не містить.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Судом також враховується, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази, в тому числі відеоматеріали з фіксацією події та місця порушення чи інші технічні дані щодо події, яка мала місце 29 жовтня 2019 року за участі ОСОБА_1 під час керування ним автомобілем «ВАЗ 21213», н.з. НОМЕР_1 , якими керувався працівник поліції при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Крім того, слід констатувати, що ч.2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів, загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону, і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині дороги, а також користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тощо. Вказана норма є бланкетною і зобов`язує посадову особу, яка її застосовує визначити конкретний пункт правил дорожнього руху, який порушено.

Зі змісту вказаної норми слідує, що відповідальність наступає за порушення правил користування зовнішніми світловими приладами, які регулюються розділом 19 ПДР, а також за окремі порушення розділу 9 ПДР, яким регулюється порядок застосування попереджувальних сигналів. Зокрема, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом, однак відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена лише за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху, чи зміні його напрямку, усі інші порушення слід кваліфікувати за ст. 125 КУпАП.

Таким чином, поліцейським неправильно застосовано норму про відповідальність водія за порушення Правил дорожнього руху.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, зокрема, за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Жодних доказів, які б спростовували позицію позивача та підтверджували, що останній допустив порушення Правил дорожнього руху України суду не представлено.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, наділений повноваженнями скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки не доведено та не підтверджується належними доказами вчинення позивачем адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, це виключає притягнення його до адміністративної відповідальності, винесена постанова є незаконною, а тому її слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 9, 122, 247, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 243-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача поліцейський Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Ковтун Богдан Васильович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського Богородчанського відділення поліції Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області сержанта поліції Ковтуна Богдана Васильовича від 29 жовтня 2019 року серії ЕАК № 1682688 у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча І.В. Круль