Справа № 815/116/14
Суддя: Гриців Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 лютого 2020 року

м. Київ

Справа № 815/116/14

Провадження № 11-1276апп19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

перевірила наявність підстав для прийняття до розгляду справи за позовом Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Прокурор), Державного підприємства Міністерства оборони України Одеський завод будівельних матеріалів до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Привалової Євгенії Євгеніївни (далі - Державний реєстратор), Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, і

ВСТАНОВИЛА:

1. У січні 2014 року Прокурор звернувся до адміністративного суду з позовними вимогами визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 4965908 від 13 серпня 2013 року, яким проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення №101.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що актом державної приймальної комісії від 28 листопада 1986 року «Про прийомку закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації», затвердженим рішенням виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 31 грудня 1986 року № 724 прийнято до експлуатації 9-ти поверховий житловий будинок (гуртожиток для малосімейних) на 60 квартир з вбудованим приміщенням - їдальня загальною площею 333 м2 (далі - Спірне приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 .

Актом прийняття передачі основних засобів, затвердженого начальником управління економіки та планування - заступником начальника головного управління розквартирування військ капітального будівництва Міністерства оборони України від 20 жовтня 1999 року вказаний будинок переданий до експлуатації державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (далі - Державне підприємство).

1 травня 2013 року Державне підприємство уклало з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договір найму робочого місця загальною площею 3 м2, яке розташоване в Спірному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 з метою незаконного заволодіння Спірним приміщенням підробив свідоцтво від 14 січня 2010 року № 15001744 про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та використав його для отримання свідоцтва про право власності.

На підставі підроблених документів Державний реєстратор 13 серпня 2013 року зареєструвала права власності на Спірне приміщення, яке належить державі в особі Міністерства оборони України.

2. Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 02 квітня 2014 року позов задовольнив частково.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11 квітня 2017 року постанову суду залишив без змін.

Суди попередніх інстанцій у цій справі виходили з того, що державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно здійснено на підставі свідоцтва про відповідність збудованого об`єкта проектній документації вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, що суперечить вимогам законодавства.

3. ОСОБА_1 не погодився із рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій і 05 травня 2017 року подав касаційну скаргу про їх скасування та підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) закриття провадження у справі,оскільки спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 01 червня 2017 року відкрив касаційне провадження.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 10 вересня 2019 року прийняв справу до свого провадження та призначив її до розгляду.

11 вересня 2019 року цей самий суд ухвалою передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду встановила, що у матеріалах справи немає відомостей про завершення апеляційного перегляду справи ухваленням відповідного судового рішення, й ухвалою від 01 листопада 2019 року повернула справу колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для продовження розгляду.

17 грудня 2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС України.

4. На час вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про наявність підстав для прийняття до розгляду цієї справи набрав чинності Закон України від 02 жовтня 2019 року № 142-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підстав передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та щодо строків повернення справи» (дата набрання чинності 19 жовтня 2019 року; далі - Закон № 142-IX).

Згідно з частиною шостою статті 346 КАС України в редакції цього Закону справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини шостої статті 347 КАС України у редакції Закону № 142-IX Велика Палата Верховного Суду через постановлення ухвали повертає (передає) справу відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті), якщо дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, <…> про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, <…>, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах. Справа, повернута на розгляд колегії суддів (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

У розумінні наведених положень з дати набрання ними чинності колегія суддів (палата, об`єднана палата) касаційного суду не повинні направляти до Великої Палати Верховного Суду для перегляду справи за наявності виняткових умов, передбачених частиною шостою статті 346 КАС України, а Велика Палата зобов`язана повернути (передати) справу до відповідної колегії чи складу суду, який її направив, якщо будуть встановлені обставини, що унеможливлювали скерування справи до Великої Палати.

Таким, що відповідає вимогам частини сьомої статті 347 КАС України, належить визнавати й рішення, коли Велика Палата Верховного Суду ухвалою поверне або передасть назад до суду, який її направив, справу, що була направлена до Великої Палати раніше, тобто ще до набрання чинності змін до цього Кодексу, внесених Законом № 142-IX, оскільки на час вчинення процесуальної дії щодо прийняття до розгляду Великою Палатою Верховного Суду такої справи вже діє норма процесуального закону, що забороняє брати її до провадження цього суду за наявності підстав, передбачених частиною шостою статті 346 КАС України. Однією з таких підстав власне й є висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у її постанові щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

5. Як згадано вище, у касаційній скарзі скаржник притримується думки, що предметом цього спору є спірні цивільно-правові відносини щодо прав власності на об`єкт власності (нежитлове приміщення), а не владні публічні дії суб`єкта владних повноважень (державного реєстратора).

Правова позиція у подібних правовідносинах щодо юрисдикції спорів, пов`язаних з реєстрацією майнових прав у зв`язку з набуттям третіми особами права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, неодноразово висловлювалась у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18, та інших.

Зокрема, у постанові від 16 січня 2019 року (справа № 755/9555/18) Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок у контексті спірних правовідносин певним чином подібних до тих, на підставі яких касаційний суд ухвалив рішення про направлення цієї справи до Великої Палати. У згаданій справі також заявлялися вимоги про визнання протиправними дій державного реєстратора із реєстрації права власності на нерухоме майно за певними особами.

У тій справі фізична особа звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора від 18 травня 2018 року про реєстрацію права власності ТзОВ «Перший інвестиційний клуб» на квартиру. Підставами виникнення у ТзОВ «Перший інвестиційний клуб» права власності на квартиру та реєстрації її за цією юридичною особою стали договір про відступлення (купівлі-продажу вимоги) № 98 К від 12 березня 2018 року; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 368 від 19 березня 2018 року; вимога від 16 березня 2018 року, видавник: ТзОВ «Перший інвестиційний клуб»; договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 98 і від 12 березня 2018 року та низка інших документів. На думку позивача, були відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на квартиру, оскільки третя особа повернула кредитні кошти, а тому у зв`язку з припиненням основного зобов`язання припиненим було і додаткове за договором іпотеки.

Далі суд зазначив, що заявивши вимогу про визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення, позивач намагається захистити своє право власності на квартиру від його порушення іншою особою - ТзОВ «Перший інвестиційний клуб», - за якою таке право було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі зазначеного рішення. Своєю чергою це означає, що спірні правовідносини мають приватноправовий характер і виникли між позивачем і ТзОВ «Перший інвестиційний клуб» щодо права власності на квартиру.

Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на майно іншою особою. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) не змінює цивільно-правового характеру спору. Оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваної реєстраційної дії, що була вчинена за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на квартиру з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляється, окрім вимоги про скасування оскаржуваного рішення, також вимога про визнання недійсним правочину, на виконання умов якого було прийняте оскаржуване рішення.

Отож, зміст та матеріали касаційної скарги, подібність спірних правовідносин до тих, щодо яких формульований правозастосовний висновок Великої Палати Верховного Суду, нормативні положення, які регламентують порядок направлення справи до цього Суду, вказують на існування обставин, за яких касаційна скарга Прокурора на судові рішення у справі з означеними вище позовними вимогами підлягає поверненню відповідній колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 345, 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу за позовом Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України Одеський завод будівельних матеріалів до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Привалової Євгенії Євгеніївни, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення повернути на розгляд відповідній колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко

Т. О. Анцупова О. Б. Прокопенко

С. В. Бакуліна В. В. Пророк

В. В. Британчук Л. І. Рогач

Д. А. Гудима О. М. Ситнік

Ж. М. Єленіна О. С. Ткачук

О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич

О. Р. Кібенко О. Г. Яновська

Л. М. Лобойко