Справа № 372/3409/19
Суддя: Кравченко М. В.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/3409/19
Провадження № 2-а-5/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції 3 батальйону 1 роти УПП у м. Києві Онищенко Ярослава Анатолійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора поліції 3 батальйону 1 роти УПП у м. Києві Онищенка Ярослава Анатолійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 13 серпня 2019 року відповідачем винесено відносно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначена постанова винесена безпідставно та з істотними порушеннями прав позивача, позивач вважає що вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підтверджується матеріалами справи та його дії неправомірно кваліфіковано відповідачем. В зв`язку з чим просив поновити строк звернення до суду, зважаючи на те, що він пропущений з поважних причин; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1421965 від 13.08.2019 року винесеної поліцейським роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в м. Києві інспектором лейтенантом Онищенком Ярославом Анатолійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. (чотириста двадцять п`ять гривень) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

19 вересня 2019 року винесено ухвалу Обухівського районного суду Київської області про відкриття провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначення справи до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань суду не подав, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 серпня 2019 року інспектором поліції 3 батальйону 1 роти УПП у м. Києві Онищенком Я.А. була винесена постанова серії ЕАВ № 1421965, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно з цією постановою ОСОБА_1 , 13 серпня 2019 року о 17 год. 47 хв., Семиполки шосе Київське 193А км. рухався в населеному пункті зі швидкістю 81 км/год., перевищивши встановлені обмеження швидкості руху на 31 км. швидкість руху вимірювалась приладом трукам 000701 та не ввімкнув аварійну сигналізацію після зупинки працівником поліції, чим порушив п. 9.9 «б» ПДР України. Внаслідок чого на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у розмірі 425 грн.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 9.9 (б) Правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормами ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, переконливих доводів з боку позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, він не навів.

Поряд із тим, із пояснень позивача вбачається, що він дійсно керував зазначеним у постанові автомобілем у час та у місці згідно фабули оскаржуваної постанови, він дійсно був зупинений працівником поліції у зв`язку із перевищенням швидкості, однак навести конкретизовані дані про швидкість, з якою він рухався позивач не зміг, посилаючись лише на те, що автомобіль рухався позаду колони інших автомобілів, що не спростовує факту порушення Правил дорожнього руху України. Також позивач в судовому засіданні визнав факт не ввімкнення аварійної сигналізації після зупинки працівником поліції, тобто визнав факт порушення ним приписів п.9.9.б Правил дорожнього руху України. Доводи позивача про те, що відповідач міг обмежитись усним зауваженням з огляду на новелу законодавства суд вважає юридично неспроможними і необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем у позові та під час судового розгляду не наведено достатньо відомостей про наявність обставин, які б спростовували викладені у оскаржуваній постанові обставини, будь-яких доказів позивачем суду не подавалось, тому покладені в основу позову обставини залишились недоведеними.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Частиною 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені процесуальні рішення загального місцевого суду за результатами розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення , постанова серії ЕАВ№1421965 від 13 серпня 2019 року винесена поліцейським роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в м. Києві інспектором лейтенантом Онищенком Ярославом Анатолійовичем у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законною, підстави для її скасування відсутні.

За таких обставин у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 76, 77, 90, 123, 241- 250, 286 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора поліції 3 батальйону 1 роти УПП у м. Києві Онищенко Ярослава Анатолійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному тексті.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко