Справа № 520/14540/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 лютого 2020 р. № 520/14540/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Зоркіна Ю.В.,

при секретареві судового засідання - Пройдак С.М.,

за участі: представника позивача - Романченка О.М.,

представника відповідача - Косової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив

Позивачі звернулися до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просять суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 04.05.2017; стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області 768.40 грн., як витрати по сплаті судового збору за подання позову.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податковий орган під час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення здійснив нарахування податкового зобов`язання з земельного податку без врахування того, що позивач не є власником або користувачем земельна ділянка, а є власником частини нежитлової будівлі. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а відтак останнє підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 15.01.2020 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за вищевказаним позовом.

Представник відповідача Головного управління ДПС у Харківській області у наданому до суду письмовому відзиві, проти заявленого позову заперечував та зазначив, що за даними податкового органу позивач зареєстрована як платник земельного податку як платник земельного податку на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.00156 га. З огляду норми діючого законодавства відповідачем було розраховано суму податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб, який належить сплатити позивачу. Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представником позивача у поданій до суду відповіді на відзив вказано власну правову позицію стосовно повідомлених представником відповідача доводів.

У судове засідання представник позивача прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Позивачка згідно рішення Господарського суду Харківської області від 29.04.2009 № 40/112-09 є власницею нежитлового приміщення першого поверху з існуючим відокремленим входом (колишня кв. 21 ) літ "А-5" загальною площею 78 м2, яка розташована в будинку по АДРЕСА_1 .

Крім того згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачці в будівлі за адресою АДРЕСА_1 , літ "А-5" також належать нежитлові приміщення підвальної частини 20-:24 площею 48.6 м2, нежитлові приміщення підвалу № 1-5, площею 47.8 м2, нежитлові приміщення 1-го поверху № 78-1, 78-2, 78-3, 78-4, 78-5, 78-6, 78-7 площею 115.4 м2, нежитлові приміщення підвалу № 4-1-:4-5 площею 97 м2, 1- го поверху № 4-6-:-4-11 площею 127м2. Вказані обставини сторонами не заперечувались.

Під час судового розгляду справи встановлено, що на адвокатський запит відповідачем по справі 26.11.2019 № 5728/ФОП/20-40-33-01-12 повідомлено представника позивача про те, згідно даних ІТС "Податковий блок" позивачці винесено податкове повідомлення рішення від 04.05.2017 № 2 по земельному податку з фізичних осіб за 2017 рік.

Судовим розглядом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 286.5 ст.286 розділу ХІІІ Податкового кодексу України відносно позивача прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.05.2017 № 2, яким визначено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в розмірі 698.05 грн. Доказів направлення спірного рішення на адресу позивача матеріали справи не містять.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Відповідно до підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до статті 269 ПК України платниками земельного податку є (а) власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та (б) землекористувачі. Об`єктом оподаткування земельним податком згідно з положеннями статті 270 ПК України є (а) земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та (б) земельні частки (паї), які перебувають у власності. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (пункт 286.1 статті 286 ПК України).

Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287 ПК України).

Особливості регулювання відносин в сфері земельного права, в тому числі підстави для набуття земельних ділянок у власність та користування, визначені Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 ЗК України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (стаття 124 ЗК України).

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України). При цьому земельна ділянка має бути індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна, якому властиві такі характеристики, як площа, межі, ідентифікатор у Державному земельному кадастрі тощо.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначені Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 (далі - Закон № 417).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону № 417 співвласник багатоквартирного будинку - це власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Відповідно до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є, зокрема, права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок, та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (частина 2 статті 12 Закон № 417).

Відповідно до пункту 287.8 статті 287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

З огляду на вказане, особу, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, права на яку для такої особи не оформлені, не можна вважати платником земельного податку в розумінні статті 269 ПК України до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку визначеному законом. До такого моменту зазначена особа відповідно до вимог Податкового кодексу України не повинна сплачувати земельний податок.

Що стосується особи, яка володіє нерухомим майном у багатоквартирному будинку, то, виходячи із викладеного вище, права на земельну ділянку під багатоквартирним будинком та прибудинкову територію виникають у всіх співвласників (власників житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку) з моменту державної реєстрації таких прав на земельну ділянку під цим багатоквартирним будинком та відповідну прибудинкову територію у Державному земельному кадастрі у порядку, визначеному законом. Тому, безпосереднім платником земельного податку в цьому випадку буде виступати особа, щодо якої здійснено державну реєстрацію прав на земельну ділянку під багатоквартирним будинком з урахуванням прибудинкової території (установа або організація, яка здійснює управління багатоквартирним будинком державної або комунальної власності; об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке є суб`єктом реєстрації відповідно до рішення співвласників), з моменту такої реєстрації прав особи на земельну ділянку.

Таким чином, при розрахунку податкового зобов`язання по сплаті земельного податку за земельну ділянку, що перебуває у спільному користуванні декількох осіб, необхідно враховувати площу земельної ділянки, яка перебуває у користуванні співвласників, а також частку кожного співвласника у праві власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач не є платником земельного податку відносно наявних у нього на праві власності об`єктів нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1, площею 15.6 м2 в розумінні статті 269 ПК України.

Пунктом 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пп.14.1.42 п. 14.1 ст. 14 ПК України дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Згідно п.п. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, до Державного земельного кадастру вносяться такі відомості про земельні ділянки, зокрема як нормативна грошова оцінка: значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з пп. 8 п. 22 цього Порядку.

Відповідно до п.2-1 Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 №213, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості з Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Згідно з ч. 5 ст. 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" на отримання відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку мають право, зокрема, органи державної влади та органи місцевого самоврядування для реалізації своїх повноважень, визначених законом.

Відтак, суд зазначає, що з огляду на положення п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб.

Таким чином, при розрахунку податкового зобов`язання по сплаті земельного податку за земельну ділянку, що перебуває у спільному користуванні декількох осіб, необхідно враховувати площу земельної ділянки, яка перебуває у користуванні співвласників, а також частку кожного співвласника у праві власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці.

З наявного представником відповідача відзиву на позов вбачається, що розрахунок грошової оцінки земельної ділянки та земельного податку за земельну ділянку адресою АДРЕСА_1 за 2017 рік здійснено за наступним розрахунком: (552.43 (базова вартість одного квадратного метра)* 3.24 (зональний коефіцієнт) *2.5 ( коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки)* 15.6 м2 (площа земельної ділянки) * 1% (ставка земельного податку у 2017) = 698.05 грн.

Доказів використання даних державного земельного кадастру в судове засідання не надано.

Отже, суд зазначає, що відповідачем розрахунок суми земельного податку з фізичних осіб для позивача здійснено за відсутності відомостей, обов`язкова наявність яких обумовлена нормами Податкового кодексу України.

Крім того судовим розглядом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить нежитлові приміщення 1-го поверху та підвалу в багатоповерховому будинку по АДРЕСА_1", проте, загальна площа останніх є більшою ніж 15.6 м2 , як визначено в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

При вирішенні вказаної справи судом також враховано висновки, які викладені Верховним Судом в постановах від 27.02.2018 року ( справа № 820/7225/16), від 27.02.2018 року ( справа № 826/14191/16), від 24.04.2018 року ( справа № 818/1027/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.04.2019 № 36876-5606-2030 Головного управління ДФС у Харківській області підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

вирішив

Адміністративний позов - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.05.2017 № 2 повністю на суму 698 (шістсот дев`яносто вісім ) грн. 05 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків, 61057, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн.40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

У повному обсязі рішення виготовлено 02.03.2020

Суддя Зоркіна Ю.В.