Справа № 1.380.2019.006458
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006458
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» (Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- відкрити провадження в адміністративній справі;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 23.08.2019 року №006985312;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірним податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Львівській області до нього відповідно до пункту 54.3 статті 54 та підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340,00 грн. Зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом на підставі висновків акту камеральної перевірки, яким встановлено порушення вимог пункту 49.2 статті 49, підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, а саме неподання Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» податкової звітності - податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2019 року (при граничному терміні подання - 10.05.2019 року) та І півріччя 2019 року (при граничному терміні подання - 09.08.2019 року). Позивач вважає такі висновки контролюючого органу помилковими, а спірне податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки, на його думку, обов`язок щодо подання податкової звітності у нього ще не настав, а Головним управлінням ДПС у Львівській області порушено строки проведення камеральної перевірки.

Позивач зазначає, що з аналізу приписів пунктів 137.4 та 137.5 статті 137 Податкового кодексу України слідує, що законодавець чітко визначив три можливі варіанти обрання платником податку податкового (звітного) періоду для податку на прибуток підприємств в залежності від статусу такого платника податку, а саме: календарний квартал, півріччя, три квартали, рік - для якого податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім днем податкового звітного періоду - для усіх підприємств, які перебувають на загальній системі оподаткування податком на прибуток підприємств; річний податковий (звітний) період, який починається з 01 липня минулого звітного періоду і закінчується 30 червня поточного року - для платників податків, які перебували на спеціальному режимі оподаткування з податку на додану вартість у сфері сільського господарства відповідно до статті 209 Податкового кодексу України; річний податковий (звітний) період, який починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду - для усіх виробників сільськогосподарської продукції. При цьому, на думку позивача, втрата чинності статтею 209 Податкового кодексу України не має наслідком одночасну втрату платником податків, який є виробником сільськогосподарської продукції можливості обрання річного звітного податкового періоду, який починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду відповідно до підпункту «б» пункту 137.5 статті 135 Податкового кодексу України, а лише позбавляє можливості платника податків, що перебував на спеціальному режимі оподаткування з податку на додану вартість подавати звітність з податку на прибуток у період з 01 липня минулого звітного періоду по 30 червня поточного року.

Позивач вважає, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення відповідач проігнорував пряму норму податкового законодавства, яка встановлює річний податковий (звітний) період для платників податку - виробників сільськогосподарської продукції та абсолютне право позивача самостійно обирати податковий (звітний) період для податку на прибуток підприємств, виходячи зі свого статусу виробника сільськогосподарської продукції.

Позивач вказує, що у контексті вищенаведеного повністю відповідає визначеним законодавством України критеріям виробника сільськогосподарської продукції, що не заперечується відповідачем, натомість контролюючий орган, приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення не врахував зазначених обставин та положень чинного законодавства і прийшов до помилкового висновку про те, що відсутність статті 209 Податкового кодексу України виключає можливість віднести платника податків до виробників сільськогосподарської продукції (застосовуючи інші норми Податкового кодексу України та норми інших нормативно-правових актів) та застосовувати до такого платника податків під час подання звітності річний податковий (звітний) період, визначений пунктом 137.5 статті 137 Податкового кодексу України.

Також позивач зазначає, що проводячи камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» з питань своєчасності подання звітності - податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2019 року контролюючий орган порушив вимоги пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України в частині дотримання строків проведення такої перевірки, оскільки граничний термін подання звітності сплинув 10.05.2019 року, відтак перевірка могла бути проведена лише протягом 30 календарних днів, наступних за граничним строком, тобто до 10.06.2019 року, натомість проведена 14.08.2019 року, що підтверджує протиправність спірного податкового повідомлення-рішення від 23.08.2019 року.

Саме тому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 23.08.2019 року №006985312.

Позивач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Представник позивача 19 лютого 2020 року через електронну адресу суду подав клопотання, у якому просив з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, розглянути дану адміністративну справу по суті без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує про те, що як свідчать фактичні обставини справи, перевіркою встановлено що річний дохід позивача від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) перевищує 20 мільйонів гривень. Таким чином, з урахуванням вимог пункту 137.5 статті 137 Податкового кодексу України якщо річний дохід виробників сільськогосподарської продукції від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) перевищує 20 мільйонів гривень, то податковими (звітними) періодами для податку на прибуток таких підприємств є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. Якщо такий дохід не перевищує 20 мільйонів гривень, то такі платники податків застосовують річний податковий (звітний) період, який починається з 01 січня по 31 грудня поточного звітного року.

Вказує, що відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відтак, на думку відповідача, оскільки камеральною перевіркою позивача встановлено факт неподання Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» податкової звітності - податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2019 року та І півріччя 2019 року в контексті вищенаведених обставин та норм чинного законодавства, застосовані контролюючим органом штрафні санкції відповідно до спірного податкового повідомлення-рішення №006985312 від 23.08.2019 року є правомірними та обґрунтованими.

У додаткових поясненнях від 07 лютого 2020 року відповідач додатково зазначив, що для підприємств з річним доходом понад 20 мільйонів гривень встановлено такі періоди звітування: квартал, півріччя, три квартали, рік. Один раз на рік подавати декларацію з податку на прибуток можуть підприємства з доходом, що не перевищує 20 мільйонів гривень, новостворені підприємства, а також виробники сільськогосподарської продукції.

Вказує, що зазвичай податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду. Однак, з огляду на вимоги підпункту 137.4.1 пункту 137.7 статті 137 Податкового кодексу України це правило не поширюється на виробників сільськогосподарської продукції, у яких дохід від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній звітний податковий (звітний) рік перевищує 50% загальної суми доходу. Такі виробники сільськогосподарської продукції можуть обрати річний податковий (звітний) період, який починається з 01 липня минулого звітного року та закінчується 30 червня поточного звітного року.

Відповідач стверджує, що попри те, що зазначені норми Податкового кодексу України чинні, виробники сільськогосподарської продукції більше не можуть застосовувати річний податковий (звітний) період, передбачений підпунктом 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України, тобто з 01 липня минулого звітного року по 30 червня поточного звітного року. Вказане пояснює тим, що через втрату чинності з 01 січня 2017 року статтею 209 Податкового кодексу України, яка регламентувала дію спеціального режиму оподаткування на даний час немає критеріїв сільськогосподарської продукції з метою оподаткування податком на прибуток.

Таким чином, на думку відповідача, з огляду на вищенаведене, виробники сільськогосподарської продукції обчислюють податок на прибуток за загальними правилами. Оскільки позивач є платником податку на прибуток на загальних підставах та не подав декларації з податку на прибуток у терміни, які передбачені підпунктом 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, контролюючий орган правомірно виніс податкове повідомлення-рішення від 23.08.2019 року № про нарахування штрафних санкцій за неподання позивачем податкової декларації за І квартал 2019 року та І півріччя 2019 року.

Також відповідач зазначає, що на підставі пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу).

Крім того, звертає увагу на те, що позивач звертався до Головного управління ДФС у Львівській області щодо надання податкової консультації з приводу подання звітності.

Саме тому відповідач вважає вимоги позивача, викладені в позовній заяві необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Представник відповідача 20.02.2020 року через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 09 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16 січня 2020 року, яка занесена в протокол судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється судом в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

14 серпня 2019 року Головним управлінням ДФС у Львівській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Львівській області) проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» з питання своєчасності подання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2019 року та І півріччя 2019 року.

За результатами проведення камеральної перевірки складено акт №1761/53.12-15/34943719 від 14 серпня 2019 року «Про результати камеральної перевірки ТзОВ «Агро Л В ЛІМІТЕД», податковий номер 34943719 з питання своєчасності подання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2019 року та І півріччя 2019 року», в якому встановлено неподання Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» податкової звітності - податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2019 року та І півріччя 2019 року.

На підставі вказаного акту камеральної перевірки Головним управління ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23 серпня 2019 року, яким на підставі пункту 54.3 статті 54 та пункту 49.18.3 статті 49 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340 гривень.

Зазначене податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку.

Рішенням Державної податкової служби України від 05.11.2019 року № 8-08-05-05 податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 23 серпня 2019 року залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності, винесеного Головним управлінням ДФС у Львівській області податкового повідомлення-рішення № від 23 серпня 2019 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим Кодексом України.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України платник податку на прибуток подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Подання податкової декларації до контролюючих органів врегульовано статтею 49 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

За приписами пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу;

календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

календарному року для платників податку на прибуток для податкової декларації, яка розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Пунктом 49.19 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду, крім податкової декларації з податку на прибуток, яка розраховується наростаючим підсумком за рік.

Для цілей цього Кодексу під терміном «базовий звітний (податковий) період» слід розуміти перший звітний (податковий) період року, визначений відповідним розділом цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, крім:

виробників сільськогосподарської продукції, визначеної статтею 209 цього Кодексу, які можуть обрати річний податковий (звітний) період, який починається з 1 липня минулого звітного року і закінчується 30 червня поточного звітного року.

Для цілей оподаткування податком на прибуток до підприємств, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, належать підприємства, дохід яких від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищує 50 відсотків загальної суми доходу;

Відповідно пункту 137.5 статті 137 Податкового кодексу України річний податковий (звітний) період встановлюється для таких платників податку:

а) платників податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), що сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році;

б) виробників сільськогосподарської продукції;

в) платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), за попередній річний звітний (податковий) період, не перевищує 20 мільйонів гривень. При цьому до річного доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначеного за показниками Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід), включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Системний аналіз положень підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137.4 та підпункту «б» пункту 137.5 статті 137 Податкового кодексу України дає суду підстави зробити висновок, що визначальною умовою для встановлення загального або спеціального податкового (звітного) періоду для виробників сільськогосподарської продукції, є визначення такого виробника сільськогосподарської продукції відповідно до норм статті 209 Податкового кодексу України.

Статтею 209 Податкового кодексу України, (в редакції до 01 січня 2017 року) встановлено спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства.

Відповідно до пункту 209.1 статті 209 Податкового кодексу України, резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

При цьому, згідно з підпунктом 4 пункту 2 розділу ХІХ «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України з 01 січня 2017 року втратила чинність стаття 209 Податкового кодексу України, яка регламентувала умови застосування спеціального режиму сільськогосподарським товаровиробникам.

Таким чином, спеціальний режим оподаткування сільськогосподарських товаровиробників міг мати місце лише до 01 січня 2017 року, оскільки з 01 січня 2017 року відсутні критерії визначення сільськогосподарської продукції для цілей оподаткування податком на прибуток.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що з 01 січня 2017 року виробники сільськогосподарської продукції визначають звітні (податкові) періоди за загальними правилами, передбаченими для платників податку на прибуток.

Так, якщо річний дохід таких платників від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) перевищує 20 мільйонів гривень, то застосовуються звітні (податкові) періоди - календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. Якщо річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) не перевищує 20 мільйонів гривень, то такі платники можуть застосовувати річний звітний (податковий) період, передбачений для звичайних платників податку на прибуток.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується позивачем річний дохід Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) за 2018 рік перевищує 20 мільйонів гривень.

Відтак, зважаючи на вищенаведене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» маючи річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) за 2018 рік більше 20 мільйонів гривень повинно було подати податкову звітність - податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за І квартал 2019 року до 10 травня 2019 року та за І півріччя 2019 року до 09 серпня 2019 року.

Натомість, як встановлено судом з матеріалів справи та підтверджено представником позивача під час розгляду справи податкову звітність - податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за І квартал 2019 року та за І півріччя 2019 року позивачем не подано.

За таких обставин, висновок контролюючого органу щодо неподання Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» податкової звітності - податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2019 року та за І півріччя 2019 року у встановлений Податковим кодексом України строк, викладений в акті камеральної перевірки №1761/53.12-15/34943719 від 14 серпня 2019 року є обґрунтованим.

Суд вважає безпідставними доводи позивача щодо наявності у нього права на обрання річного податкового (звітного) періоду з посиланням лише на підпункт «б» пункту 137.5 статті 137 Податкового кодексу України без урахування підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України, оскільки положення підпункту «б» пункту 137.5 статті 137 Податкового кодексу України слід розглядати системно у взаємозв`язку з приписами норм підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України, системний аналіз яких дає підстави дійти висновку, що визначальною умовою для встановлення загального або спеціального податкового (звітного) періоду для виробників сільськогосподарської продукції, є визначення такого виробника сільськогосподарської продукції відповідно до норм статті 209 Податкового кодексу України.

При цьому, суд погоджується з доводами позивача в тій частині, що скасування дії положень статті 209 Податкового кодексу України не позбавляє його статусу виробника сільськогосподарської продукції, а саме визначення поняття виробника сільськогосподарської продукції міститься у інших чинних нормативно-правових актах України, проте з цього приводу суд зазначає, що вищенаведені обставини унеможливлюють визначення статусу виробника сільськогосподарської продукції саме для цілей обрання спеціального податкового (звітного) періоду для платника податку на прибуток в контексті приписів норм пунктів 137.4 та 137.5 Податкового кодексу України.

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем строків проведення камеральної перевірки суд зазначає наступне.

Порядок проведення камеральної перевірки визначено у статті 76 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 76.1 статті 79 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

При цьому, пунктом 76.3 статті 76 Податкового кодексу України передбачено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Зазначаючи про порушення відповідачем строків проведення камеральної перевірки позивач, з посиланням на пункт 76.3 статті 76 Податкового кодексу України вказує, що оскільки граничний термін подання звітності сплинув 10.05.2019 року, відтак перевірка могла бути проведена лише протягом 30 календарних днів, наступних за граничним строком, тобто до 10.06.2019 року, натомість проведена 14.08.2019 року, що підтверджує протиправність спірного податкового повідомлення-рішення від 23.08.2019 року.

Суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки як слідує зі змісту акта камеральної перевірки №1761/53.12-15/34943719 від 14 серпня 2019 року предметом зазначеної перевірки було питання своєчасності подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2019 року та І півріччя 2019 року, а не сама податкова декларація. Більше того, така декларація не могла бути предметом перевірки, оскільки не була подана позивачем.

Разом з цим, згідно із абзацом другим пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу першого пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, з огляду на те, що граничний термін подання звітності Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» сплинув 10.05.2019 року, а камеральна перевірка позивача з питання своєчасності подання податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2019 року та І півріччя 2019 року проведена 14.08.2019 року, строки давності, визначені статтею 102 цього Кодексу не минули.

За таких обставин твердження позивача про порушення відповідачем строків проведення камеральної перевірки є безпідставними та до уваги судом не приймаються.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо правомірності прийнятого Головним управлінням ДФС у Львівській області податкового повідомлення-рішення № від 23 серпня 2019 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» штрафних (фінансових) санкцій у сумі 340 грн. за платежем «податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів», а відтак, правові підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 23 серпня 2019 року прийняте відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства України та в межах наданих йому повноважень, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» (вул. Січових Стрільців, 43, с. Забужжя, Кам`янка-Бузький район, Львівська область, 80400) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 02 березня 2020 року.

Суддя Клименко О.М.