Справа № 640/13013/19
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м. Київ № 640/13013/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженні, без виклику сторін, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

2) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої І.В.

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач 1, Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» (далі по тексту - відповідач 2, уповноважена особа Біла І.В.) з наступними позовними вимогами:

- визнати неправомірними дій відповідача 2 щодо визнання нікчемними проведених за участю позивача операцій згідно повідомлення про нікчемність правочинів від 08 квітня 2019 року №13-7-3278;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо невключення інформації про банківський вклад позивача (поточний (картковий) рахунок у гривні №82831040) до повного переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов`язати відповідача 2 вчинити дії щодо включення інформації про банківський вклад позивача (поточний (картковий) рахунок у гривні №82831040) до повного переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду для забезпечення отримання коштів в межах гарантованої суми відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Уповноваженою особою ОСОБА_2 протиправно не включено позивача до переліку вкладників (клієнтів), які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем 2 надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається про незгоду із заявленими позовними вимогами, оскільки до моменту запровадження процедури тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «Деко-Сіті» проведено платіжні операції, яка має ознаки нікчемності, зокрема, перерахування коштів проводилось у безготівковій формі з рахунку клієнта - ТОВ «Деко-Сіті», який не є вкладником у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», при наявності значної кількості незадоволених вимог інших кредиторів та відсутності в банку належної можливості зовнішні платежі, що свідчить, як зазначає представник відповідача, про намагання вказаного кредитора отримати задоволення своїх вимог не під банку, а від Фонду, а також перерахування коштів проводилось на підставі договору фінансової допомоги або позики, тобто на поворотній основі, що передбачало можливість для окремого кредитора - ТОВ «Деко-Сіті» отримати кошти, розміщені на рахунках в банку, повернення яких не гарантується Фондом, без будь-яких обмежень, поза встановленої законом черговості та порядку задоволення кредиторських вимог, що надавало переваги вказаному кредитору в порівнянні з іншими кредиторами банку, прямо не встановлених законом чи внутрішніми документами банку.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що відзив не містить жодного обґрунтування та аргументу у спростування позиції позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Судом встановлено та вбачається матеріалів справи, що 16 січня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Деко-Сіті» (надалі - ТОВ «Деко-Сіті») та ОСОБА_1 укладено договір №3-ВФП про надання поворотної безвідсоткової позики (поворотної безвідсоткової фінансової допомоги), відповідно до умов якого ТОВ «Деко-Сіті» передало у власність ОСОБА_1 грошові кошти на безвідсотковій основі, а останній зобов`язався повернути позику в порядку та на умовах, визначених цим договором. Розмір позики, відповідно до пункту 2 договору, склав 190985,00 грн. У відповідності до пункту 3 договору позика надається шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника або шляхом внесення готівки в касу позичальника після підписання цього договору протягом 2014 року. відповідно до додаткової угоди від 03 лютого 2015 року №1 до договору №3-ВФП від 16 лютого 2014 року змінено розділ «Місцезнаходження та реквізити сторін», зазначивши, зокрема, поточний (картковий) рахунок позивача №82831040.

Як вбачається з наданої суду копії виписки-повідомлення до анкети-заяви від 03 лютого 2015 року до договору комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Надра», позивачу відкрито поточний рахунок №82831040.

Згідно з копією платіжного доручення від 03 лютого 2015 року №463 на рахунок позивача, відкритий у ПАТ «КБ «Надра» від ТОВ «Деко-Сіті» надійшли грошові кошти на загальну суму 150000,00 грн з призначенням платежу: «поповнення поточного (карткового) рахунку №82831040 Смерека І.І. Повернення фінансової допомоги згідно договору №3-ВФП від 16 січня 2014 року».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року №83 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра», згідно з яким з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Надра» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра» запроваджено строком на три місяці з 06 лютого 2015 року по 05 травня 2015 року включно (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/97-nadra/1333-1065-oholoshennya-pro-zaprovadgennya-tymchasovoi-administracii-v-pat-kb-nadra-ta-pryznachennya-upovnovagenoi-osoby-fondu).

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Надра» від 16 березня 2015 року №264 призначено провести в строк до 23 березня 2015 року (включно) перевірку документів, пов`язаних з укладанням банком протягом шести місяців до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб. (Т.1, арк. 55).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року №85 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» продовжено здійснення тимчасової адміністрації по 05 червня 2015 року включно та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни по 05 червня 2015 року (включно) (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/97-nadra/1898-1250-oholoshennya-pro-prodovgennya-tymchasovoi-administracii-v-pat-kb-nadra).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 р. № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно (а.с. 56, http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/97-nadra/1961-1329-oholoshennya-pro-likvidaciyu-ta-pryznachennya-upovnovagenoi-osoby-fondu-na-likvidaciyu-pat-kb-nadra).

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 28 квітня 2016 року № 616 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» строком на два роки до 04 червня 2018 включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності Стрюкової Ірини Олександрівни строком на два роки до 04 червня 2018 року включно (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/97-nadra/4175-prodovzheno-likvidatsiiu-pat-kb-nadra).

Як вбачається з наданої суду копії рішення Комісії, створеної у відповідності до наказу №264 від 16 березня 2015 року з метою перевірки вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» від 18 травня 2016 року , комісією вирішено звернутися до дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо зняття обмежень на виплату грошових коштів, у тому числі, ОСОБА_1 (Т.1, арк. 103).

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 03 листопада 2016 року № 2342 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» строком на два роки до 03 червня 2020 включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Стрюкової Ірини Олександрівни строком на два роки до 03 червня 2020 включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3383 від 17 грудня 2018 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА». Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА» визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Білій Ірині Володимирівні з 18 грудня 2018 року.

Відповідно до повідомлення про нікчемність правочинів від 08 квітня 2019 року №13-7-3278 позивача повідомлено про те, що рішенням уповноваженої особи Фонду №1 від 05 березня 2019 року проведену за участі позивача операцію віднесено до категорії нікчемних як таку, що за наявними ознаками відповідає критеріям нікчемності, наведеним в пункті 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також роз`яснено положення статті 216 Цивільного кодексу України.

Відповідно до довідки від 18травня 2015 року №1-7-11983 залишок коштів станом на 18 травня 2015 року на рахунку №82831040 (поточний рахунок), відкритому у ПАТ «КБ «Надра», складає 146500,00 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність та дії відповідача протиправними та такими, що порушують права позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, останній звернуся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі по тексту - Закон України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 3 та 4 частини 1 статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Суд зазначає, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України від 23 лютого 2012 року №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Так, як вже було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на дату прийняття постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року №83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних» на поточному (картковому) рахунку позивача , відкритому відповідно до укладеного з ПАТ «КБ «Надра» договору від 16 січня 2014 року з додатковою угодою від 03 лютого 2015 року, знаходились грошові кошти у розмірі 146500,00 грн. Відповідно до платіжного доручення від 03 лютого 2015 року вказані кошти були залучені на рахунок позивача у якості фінансової допомоги на підставі вказаного договору, укладеного між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Деко-Сіті».

Відповідно до положень статей 37, 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Частина 3 статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до частини 4 статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (надалі - Положення № 14), в редакції, чинній з 11 листопада 2014 року та на момент виникнення спірних правовідносин, Банк після отримання повідомлення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку повинен здійснити, зокрема направлення до Фонду файлів із: переліком вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону; переліком осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку; переліком осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що ще не виконане.

Пунктом 3 розділу ІІІ Положення № 14 визначено, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

При цьому як пунктом 6 розділу ІІ, так і пунктом 6 розділу ІІІ Положення № 14 надано право Уповноваженій особі і під час здійснення тимчасової адміністрації, і на стадії ліквідації банку подавати до Фонду зміни/додаткову інформацію стосовно вкладників.

Таким чином, протягом дії тимчасової адміністрації Уповноважена особа зобов`язана направити до Фонду три переліки вкладників відповідно до пункту 8 розділу ІІ Положення № 14, які в подальшому перевіряються Фондом на предмет правильності їх складення, при цьому протягом цього часу Уповноважена особа також здійснює перевірку правочинів на предмет їх нікчемності, приймає відповідні рішення про виявлення таких фактів і повідомляє про це сторін правочину.

Протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку Уповноважена особа зобов`язана сформувати та подати до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Тобто, увесь масив вкладників - фізичних осіб зі спливом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку має бути віднесений до відповідного переліку, який передбачений Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI та Положенням №14, при цьому Уповноважена особа за наявності відповідних правових підстав протягом усього часу ліквідації може вносити відповідну додаткову інформацію стосовно вкладників.

Разом з тим, суд зазначає, що в даному випадку відповідачем 2 фактично було проігноровано вказані приписи закону, оскільки як встановлено судом, відповідачем у 2015 році тимчасово обмежено здійснення виплат вкладникам за рахунками вкладників на час тимчасової адміністрації, в тому числі позивачу.

При цьому, суд зазначає, що можливість тимчасового обмеження (блокування) уповноваженою особою Фонду коштів за рахунками фізичних осіб-вкладників на стадії тимчасової адміністрації банку не суперечить приписам Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI та Положення №14. Фактично, такі повноваження були надані Уповноваженій особі з метою запобігання безпідставної виплати коштів особам в межах гарантованої суми саме на стадії тимчасової адміністрації банку та надання можливості здійснити належним чином перевірку відповідних банківських вкладів.

В той же час, з початком процедури ліквідації банку дія відповідного обмеження (блокування) за рахунками вкладників втрачає чинність, а тому з цього моменту Уповноважена особа на підставі проведеної під час дії тимчасової адміністрації перевірки зобов`язана або включити відповідні рахунки до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, або надати відповідним особам повідомлення про нікчемність правочину та вжити дій щодо застосування наслідків нікчемності правочину.

В той же час, з повідомлення про нікчемність правочинів від 08 квітня 2019 року вбачається, що фактично рахунок позивача є заблокованим та позивач не може отримати кошти за ним. При цьому, доказів віднесення позивача до будь-якого з переліків, визначених відповідно до вищенаведених правових норм, зі спливом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку відповідачем суду надано не було.

Разом з тим, з огляду на особливу правову природу діяльності відповідача, Уповноважена особа зобов`язана була віднести позивача як вкладника ПАТ «КБ «Надра»» до одного із визначених законом переліків вкладників, а у разі якщо вважала, що відповідний правочин є нікчемним, обов`язково зазначити конкретний пункт частини 3 статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, якою визначено вичерпний перелік підстав нікчемності правочинів.

При цьому, суд зазначає, що Фонд або його уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорювані дії працівників банку чи інших осіб під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини 3 статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року 4452-VI.

Такі неправомірні або оспорювані дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для адміністративних судів.

Разом з тим, будь-яких вироків, якими б було встановлено наявність протиправних дій з боку позивача чи працівників банку під час укладення договору про банківське обслуговування поточного рахунку, відкритого на ім`я позивача до суду відповідачем надано не було.

Суд зауважує, що у випадку встановлення відповідним судовим рішенням у межах кримінального провадження обставин, які свідчать про нікчемність укладеного особою з банком правочину, Уповноважена особа не позбавлена права у відповідності до положень чинного законодавства подати до Фонду додаткову інформацію про зменшення кількості вкладників, а також застосувати наслідки нікчемності такого правочину.

Разом з тим, перебування позивача протягом необмеженого часу у стані правової невизначеності відносно подальшої долі належного йому вкладу є неприпустимим.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що ще станом на квітень 2016 року позивача було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, проте, вже у 2019 році правочин за участю позивача та банку віднесено до категорії нікчемних.

З цього приводу, суд зазначає, що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Так, суд звертає увагу на те, що договір №3-ВФП про надання безпроцентної позики (фінансової допомоги) від 16 січня 2014 року був укладений між ТОВ «Деко-Сіті» та позивачем, а відповідна транзакція була вчинена 03 лютого 2015 року саме на виконання умов цього договору.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Деко-Сіті» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов`язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «Деко-Сіті», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року, згідно пункту 1.4 глави 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Таким чином, договір, який був укладений між позивачем та ТОВ «Деко-Сіті», за своєю природою та змістом не є розрахунковим документом.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» при проведенні розрахункових операцій зазначених вище фактів не встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Суд також звертає увагу на те, що 19 листопада 2016 року набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих положень Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15 листопада 2016 року № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Таким чином, надані кошти ТОВ «Деко-Сіті» позивачу, як позика, яку в подальшому повернуто в повному обсязі, є вкладом, котрий розміщений на її поточному (картковому) рахунку.

За таких підстав суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що позивач не є вкладником Банку у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки кошти на її рахунок, відкритий у ПАТ «Комерційний Банк «Надра», надійшли від ТОВ «Деко-Сіті» на підставі договору №3-ВФП від 16 січня 2014 року та приходить до висновку, що позивач є саме вкладником ПАТ «КБ «Надра», тобто тією особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами 1 та 2 статті 228 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Тобто, для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Однак, відповідного судового рішення щодо визнання недійсним укладеного між публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та позивачем договору, на підставі якого останній відкрито рахунок у банку відповідачем суду не надано.

Крім того, суд вважає за необхідне також зазначити, що лист Уповноваженої особи Фонду від 21 квітня 2016 року №22-7-9594, в якому зазначено про те, що дані про позивача включені до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду не можуть бути підставою для встановлення судом факту включення позивача до такого переліку, оскільки матеріалами справи також підтверджується, що наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» від 05 березня 2019 року №1 про операцію за участю позивача віднесено до категорії нікчемних, як таких, що відповідають критеріям нікчемності, наведеним у пункті 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача станом на день розгляду справи щодо не включення інформації про рахунок позивача до повного переліку рахунків, за якими вкладними мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В той же час, суд вважає за доцільне зазначити, що правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною 2 статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не створює жодних обов`язків для позивача та безпосередньо не порушує його права.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №826/1476/15.

При цьому, суд також вважає за необхідне наголосити й на тому, що Верховний Суд у спірних правовідносинах неодноразово наголошував (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/8351/16-а, постанова від 18 грудня 2018 року у справі №826/2721/15) що права позивача не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи. Отже, встановлена правова природа згаданого повідомлення про нікчемність унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання його протиправним та скасування, відтак не може бути розглянута у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах), а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

Зважаючи на висновки Верховного Суду у спірних правовідносинах, а також враховуючи те, що відповідно до частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриваючи провадження у справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 (якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства) повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність правових підстав, з урахуванням положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, для виходу за межі позовних вимог та визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» щодо формування повного переліку рахунків вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в частині не включення до нього рахунку позивача, для відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Надра» за рахунок Фонду, які обліковуються на рахунку №82831040, відкритому на ім`я ОСОБА_1 у ПАТ «КБ «Надра».

При цьому, позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача 2 щодо визнання нікчемними, проведених за участю позивача операцій згідно повідомлення про нікчемність правочинів від 08 квітня 2019 року за вих. №13-7-3278 є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, як вже зазначалось судом, чинним законодавством України передбачено право Уповноваженої особи Фонду проводити перевірки рахунків фізичних осіб на предмет їх нікчемності та виявляти ознаки нікчемності правочинів.

Крім того, відповідно до пункту 5 розділу ІІ Положення №14 протягом процедури здійснення тимчасової адміністрації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду зміни та доповнення до переліків.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до Переліку рахунків вкладників ПАТ «КБ «Надра», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та, як наслідок, не подання інформації про рахунок позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду вчинити дії щодо включення інформації про банківський вклад позивач (поточний (картковий) рахунок у гривні №82831040) до повного переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду для забезпечення отримання коштів в межах гарантованої суми відшкодування та можливість їх задоволення у наступній редакції: «Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» Білу Ірину Володимирівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо рахунку ОСОБА_1 для відшкодування коштів за рахунок Фонду на загальну суму 146500,00 грн., які обліковуються на рахунку №82831040, відкритому на ім`я ОСОБА_1 у ПАТ «КБ «Надра».

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства Українипередбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування не виконав.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме, про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни щодо не включення інформації про банківський вклад ОСОБА_1 (поточний (картковий) рахунок у гривні №82831040) до повного переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» Білу Ірину Володимирівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо рахунку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) для відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на загальну суму 146500,00 грн., які обліковуються на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 у публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Надра»; про вихід за межі позовних вимог та визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» щодо формування повного переліку рахунків вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в частині не включення до нього рахунку ОСОБА_1 , для відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Надра» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які обліковуються на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 у публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Надра».

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» щодо формування повного переліку рахунків вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в частині невключення до нього рахунку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), для відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Надра» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які обліковуються на рахунку №82831040, відкритому на ім`я ОСОБА_1 у публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Надра».

3. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни щодо невключення інформації про банківський вклад ОСОБА_1 (поточний (картковий) рахунок у гривні №82831040) до повного переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» Білу Ірину Володимирівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо рахунку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) для відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на загальну суму 146500,00 грн, які обліковуються на рахунку №82831040, відкритому на ім`я ОСОБА_1 у публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Надра».

5. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова