Справа № 186/1881/19
Суддя: Кривошея С. С.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/1881/19
Провадження №2-а/0186/3/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі майора поліції Ярошкіна Кирила Сергійовича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з адміністративною позовною заявою до інспектора 1 батальйону 2 роти відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі майора поліції Ярошкіна Кирила Сергійовича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 жовтня 2019 року керував автомобілем марки «ЗАЗ Lanos», д/н НОМЕР_1 , по вулиці Сімферопольській міста Дніпро. Наближаючись до т-образного перехрестя з проспектом Дмитра Яворницького, він зупинився якомога ближче до правого краю дороги для вибору місця паркування згідно з правилами ПДР України, а також щоб дати перевагу в русі транспортним засобам, які рухались у попутному напрямку, та автомобілям, які рухалися по головній дорозі - проспект Дмитра Яворницького, при цьому ним була увімкнена аварійна сигналізація. Зупинка була вимушена, так як, в зоні недостатньої видимості - був туман, неможливо було об`єктивно визначитися з вибором місця паркування. Зупинка була виконана за перехрестям перед автомобілем, який був припаркований перед знаком 3.34 «Зупинку заборонено». Через декілька хвилин після його зупинки, проїхав автомобіль патрульної служби і зупинившись за знаком 3.34 «Зупинку заборонено» співробітники патрульної служби у кількості трьох чоловіків підійшли до його автомобіля перегородивши рух та повідомили, що він порушив ПДР України, зупинившись у місці, де зупинка заборонена. На його пояснення причин зупинки, співробітники патрульної служби ніяк не відреагували, та склали відносно нього постанову про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. з даною постановою він не погоджується, так як вона є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи.

Просить суд скасувати постанову серія ЕАК №1661213 від 24 жовтня 2019 року винесену інспектором 1 батальйону 2 роти відділу патрульної поліції в АР Крим та місті Севастополі майором поліції Ярошкіним Кирилом Сергійовичем про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідач інспектор 1 батальйону 2 роти відділу патрульної поліції в АР Крим та місті Севастополі майором поліції Ярошкін Кирило Сергійович у встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду не надав.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надав письмові пояснення, у яких прохав відмовити у задоволенні позову, оскільки він є необґрунтованим та безпідставним.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, відносно позивача інспектором 1 батальйону 2 роти відділу патрульної поліції в АР Крим та місті Севастополі майором поліції Ярошкіним Кирилом Сергійовичем 24 жовтня 2019 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1661213, згідно якої, 24 жовтня 2019 року о 10 годині 06 хвилин у місті Дніпро, вулиця Сімферопольська, водій Лєсніков ОСОБА_2 , здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті ае798ік, чим порушив п.15.9. ґ ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. На підставі даного порушення, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.15.9 ґ ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

У КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник, або вказаних останнім доводів.

Інкримінуючи Лєснікову В.С. порушення вимог п. 15.9 ґ ПДР України, відповідач посилався на зупинку транспортного засобу на перехресті.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Так, ч.1ст.40 Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції, фотознімки можуть бути доказом у справі лише у тому випадку, коли вони зафіксовані у встановленому законом порядку.

Відповідачем не надано на адресу суду відеозапису скоєного позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення, однак у поясненнях представник третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України зазначив, що відеозапис за спливом часу не зберігся. Таким чином, відповідачем та третьою особою не надано допустимих та належних доказів, які б підтверджували правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

У відповідності до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

В п. 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» Європейський суд з прав людини нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до вимог ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2019 року серії ЕАК №1661213, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суддя

В И Р І Ш И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі майора поліції Ярошкіна Кирила Сергійовича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК №1661213 від 24 жовтня 2019 року, винесену інспектором 1 батальйону 2 роти відділу патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі майором поліції Ярошкіним Кирилом Сергійовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербки, Павлоградського району, Дніпропетровської області, згідно якої останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: С.С. Кривошея