Справа № 440/1630/19
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

в порядку ч. 3 ст. 34 Кодексу адміністративного судочинства України
"19" лютого 2020 р. Справа № 440/1630/19
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.08.2019 року (суддя Шевякова І.С.) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 ) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ ), Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава ), треті особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції міста Полтава у Полтавській області (пров. Стешенка, 6, м. Полтава ), Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області (вул. Шевченка, 1, м. Полтава ) про визнання бездіяльності протиправною та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.08.2019 року по справі № 440/1630/19 залишено без змін.

Погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції в частині наявності повноважень контролюючого органу щодо коригування сум податкового боргу платників податків та їх наслідків, правомірності рішення контролюючого органу про коригування облікових показників інтегрованої картки платника податків від 27.02.2019 року № 142, на підставі якого відбулося погашення податкового боргу позивача та звільнено майно із податкової застави, не погоджуюсь, при цьому із висновком суду щодо дотримання відповідачем процедури розгляду скарг ОСОБА_1 від 18.02.2019 №577-50, №60/16-01 у порядку, визначеному чинним законодавством, виходячи з наступного.

Згідно з п.56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 56.8 ст. 56 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21 жовтня 2015 року № 916, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2015 №1617/28062 (далі - Порядок № 916), п. 2 розд. І Порядку № 916 визначено, що цей Порядок розроблено на підставі статті 19- 1 розділу I та статей 55, 56 глави 4 розділу II Податкового кодексу України, статті 24 глави 4 розділу I Митного кодексу України, з урахуванням вимог статті 8 Закону України "Про звернення громадян".

Таким чином, вищевказаний порядок розроблено, зокрема, на виконання ст. 56 Податкового кодексу України та ним визначено досудовий порядок вирішення спору між платником податків та контролюючим органом.

Згідно п.п. 1, 5 розд. VIII Порядку № 916 за результатами проведення процедури адміністративного оскарження контролюючим органом приймається рішення. Рішення оформляються на бланку контролюючого органу, який розглянув скаргу. Розгляд матеріалів скарги платника податків відбувається під час засідання.

Пунктами 1-3 розд. IX Порядку № 916 передбачено, що контролюючий орган у разі розгляду скарги перевіряє правомірність та обґрунтованість рішення, що оскаржується, та приймає рішення про результати розгляду скарги. За результатами розгляду скарги контролюючий орган приймає одне з таких рішень: 1) повністю задовольняє скаргу платника податків та скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; 2) частково задовольняє скаргу платника податків та в окремій частині скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; 3) залишає скаргу без задоволення, а рішення контролюючого органу, яке оскаржується, без змін; 4) зменшує (збільшує) суму грошового зобов`язання.

Рішення про результати розгляду скарги складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин: 1) у вступній частині рішення зазначаються: найменування платника податків - юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податків; дата отримання скарги (дата і номер визначаються за даними реєстраційної картки або журналу реєстрації вхідної кореспонденції); 2) описова частина рішення має містити: дату і номер рішення контролюючого органу, яке було оскаржено платником податків; вимоги, зазначені у скарзі платника податків, та стислий зміст його позиції; стислий виклад обставин, встановлених перевіркою, та докази, на яких ґрунтуються висновки контролюючого органу; 3) у мотивувальній частині рішення вказуються: результати дослідження матеріалів скарги та обставини, з урахуванням яких приймається рішення; мотиви, з яких відхиляються вимоги чи заперечення платника податків або мотиви, з яких висновки контролюючого органу, викладені в оскаржуваному рішенні, скасовуються повністю чи частково; посилання на норми Податкового кодексу України та інші нормативно-правові акти, якими обґрунтовано рішення про результати розгляду скарги; 4) у резолютивній частині рішення зазначається висновок про повне чи часткове задоволення скарги або про залишення скарги без задоволення.

У рішенні про результати розгляду скарги також зазначається про право особи, яка подала скаргу, у разі її незгоди з прийнятим рішенням оскаржити таке рішення до контролюючого органу вищого рівня у строки, визначені законодавством, або в судовому порядку.

Відповідач не розглянув подані скарги ОСОБА_1 від 18.02.2019 №577-50, №60/16-01 у відповідності до процедури, визначеної Порядком № 916 та надав відповідь у формі листа від 12.03.2019 №11458/6/99-99-17-05-15.

При цьому не погоджуюсь з висновками суду апеляційної інстанції, що надання контролюючим органом відповіді в формі листа поза межами процедури досудового оскарження не порушує права позивача, оскільки вказаний лист по суті не є рішенням контролюючого органу та не містить обов`язкових його складових, а тому відповідно не несе для позивача юридично бажаних наслідків, що і призвело до необхідності оскарження платником податків таких дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень у судовому порядку. За наявності такої відповіді у вигляді листа платник податків не має належного документу про відсутність у нього податкового боргу і звільнення з податкової застави свого майна. Іншими словами, платник податків не зможе довести відсутність у нього податкового боргу і наявність у нього права без згоди податкового органу розпоряджатись описаним майном, маючи на руках просто лист від 12.03.2019 №11458/6/99-99-17-05-15 та текст Податкового кодексу України. Принаймні, він має докласти для цього багато зусиль.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі критерії поведінки державного органу у сфері публічних відносин і необхідність їх дотримання в демократичному суспільстві є невід`ємною складовою принципу верховенства права.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження дій суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані дії на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

При оцінці оскаржуваних дій (бездіяльності) відповідача щодо способу реагування податкового органу на скарги ОСОБА_1 від 18.02.2019 року на відповідність п.п.1, 9 ч. 2 ст. 2 КАС України приходжу до висновку, що вони не відповідають передбаченим критеріям, тим більше, що в скаргах платник податків заявляв про скасування податкової вимоги від 18 січня 2019 року № 577-50 ГУ ДФС у Полтавській області та рішення від 18.01.2019 року № 60/16-01 про опис майна у податкову заставу.

Також наявна невідповідність дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень пунктам 7 і 8 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Крім цього, в даному випадку, слід застосовувати до спору принцип «належного урядування», оскільки відповідач переклав, фактично, на позивача помилки та обов`язки державної інституції.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував про особливу важливість принципу «належного урядування». Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74).

Висновок суду щодо відкликання податкової вимоги в силу закону, на мою думку, не може бути підставою для відмови у визнанні протиправності дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. Жодних обмежень чи винятків стосовно дотримання належного способу розгляду скарг платників податків Порядок № 916 не передбачає.

Суддя

Другого апеляційного

адміністративного суду Мінаєва О.М.