Справа № 440/3815/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 р.Справа № 440/3815/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської обласної державної адміністрації на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 09.12.19 року по справі № 440/3815/19

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської обласної державної адміністрації третя особа Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування індивідуального акту, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської обласної державної адміністрації, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати окремі положення індивідуального акта - розпорядження тимчасово виконувача обов`язків голови Полтавської обласної державної адміністрації №634 від 30.08.2019 у частині відмови ОСОБА_1 у направленні його на альтернативну (невійськову) службу;

- зобов`язати Полтавську обласну державну адміністрацію вчинити певні дії, а саме повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2015 про направлення на альтернативну службу та за результатами розгляду прийняти рішення про направлення його на альтернативну службу або рішення про відмову в направленні на альтернативну службу виключно тільки у разі наявності відповідних підстав, передбачених частиною третьою статті 11 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу", а саме: несвоєчасного подання заяви про направлення на альтернативну службу або звільнення від призову на військові збори; відсутності підтверджень щодо істинності релігійних переконань; неявки громадянам без поважних причин за викликом до місцевої державної адміністрації для розгляду його заяви про направлення на альтернативну службу або звільнення від призову на військові збори;

- стягнути з Полтавської обласної державної адміністрації грошові кошти у розмірі 514,78 грн на відшкодування втрат, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) у розмірі 14,78 грн та моральної шкоди у розмірі 500,00 грн, заподіяним протиправним рішенням відповідача;

- зобов`язати Полтавську обласну державну адміністрацію у разі ухвалення судового рішення не на його користь подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- визначити відповідачу як суб`єкту владних повноважень відповідно до частини шостої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України розумний строк виконання рішення суду протягом місяця з моменту набрання ним законної сили.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 06.09.2019 ним отримано поштові відправлення від Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації в яких містилися листи від 04.09.2019 №К-1402/01.2-3 та № К-1402/01.2-2, витяг із протоколу засідання Комісії у справах альтернативної (невійськової) служби обласної державної адміністрації № 3 від 20.08.2019 та розпорядження тимчасово виконувача обов`язків голови Полтавської обласної державної адміністрації № 634 від 30.08.2019. Даними документами повідомлено позивача про те, що Полтавської обласною державною адміністрацією прийнято рішення про відмову в направленні ОСОБА_1 на альтернативну (невійськову) службу на підставі заяви від 27.07.2015. Позивач зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки статтею 11 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" визначено чіткий та вичерпний перелік підстав для відмови громадянину в направленні його на альтернативну службу і жодна з цих підстав при прийнятті вказаного рішення до позивача застосована не була, а відмова з інших підстав заборонена.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації № 634 від 30.08.2019 у частині відмови ОСОБА_1 в направленні на альтернативну (невійськову) службу.

Зобов`язано Полтавську обласну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2015 про направлення на альтернативну службу та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" від 12.12.1991 № 1975-ХІІ.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1536,80 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем Полтавською обласною державною адміністрацією подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинм справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що ОСОБА_1 27.07.2015 подав до Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації заяву про направлення на альтернативну (невійськову) службу. Заявнику на дату звернення до Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації виповнилося 26 років, а на момент призову на строкову військову службу 01.10.2015 заявнику виповнилося 27 років. На момент подання заяви позивач порушив вимоги статті 9 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу". На засіданні Комісії у справах альтернативної (невійськової) служби Полтавської обласної державної адміністрації від 20.08.2019 прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо відмови позивачу у направленні на альтернативну (невійськову) службу на підставі заяви від 27.07.2015 з урахуванням висновків постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2019 у справі № 440/69/19 та рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі № 440/69/19.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації просить апеляційну скаргу задовольнити та рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом на якого поширюються норми Указу Президента України "Про строки проведення чергових призовників, чергові призови громадян України на строкову військову службу та звільнення в запас військовослужбовців у 2015 році" від 17.02.2015 № 88/2015, тому підстави направлення ОСОБА_1 на проходження альтернативної (невійськової) служби відсутні. Також зазначає, що вимоги апеляційн

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 27.07.2015 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації із заявою про заміну військової строкової служби альтернативною (невійськовою) службою у зв`язку з релігійними переконаннями.

Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації своїм листом від 09.09.2015 №04-05/5615 повідомив ОСОБА_1 , що враховуючи те, що на початок призову йому виповнюється 27 років, на строкову військову службу він не призиватиметься, відповідно і направленню на альтернативну службу не підлягає.

Не погоджуючись з вказаною відповіддю ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2015 про направлення на альтернативну службу відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" з урахуванням висновків суду.

24.05.2017 на засіданні комісії у справах альтернативної (невійськової) служби Полтавської обласної державної адміністрації прийнято рішення про залишення заяви Калитки від 27.07.2015 без руху.

Позивач не погоджуючись із вказаним рішенням звернувся до суду із позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі № 440/69/19, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2019, позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, визнання бездіяльності протиправною задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії у справах альтернативної (невійськової) служби Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, оформлене протоколом №4 від 24.05.2017 про залишення без руху заяви ОСОБА_1 від 27.07.2015 про направлення його на альтернативну службу.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.07.2015 про направлення громадянина на альтернативну службу або про відмову в направленні на альтернативну службу.

Зобов`язано Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2015 про альтернативну службу та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" про направлення ОСОБА_1 на альтернативну службу або про відмову в направленні на альтернативну службу.

Листом Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації від 13.08.2019 № 01.2-07/6148 запрошено позивача взяти участь у засіданні Комісії у справах альтернативної (невійськової) служби обласної державної адміністрації з розгляду питання щодо направлення ОСОБА_1 на альтернативну (невійськову) службу. Зазначено, що засідання відбудеться 20.08.2019 об 11 годині 00 хвилин за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 45, Полтавська обласна державна адміністрація, к. 511.

20.08.2019 відбулося засідання комісії у справах альтернативної (невійськової) служби обласної державної адміністрації, яке оформлено протоколом від 20.08.2019 № 3. У протоколі зазначено, що на початок осіннього призову на строкову військову службу - 01.10.2015 позивач досягнув віку 27 років. Вказано, що колегією суддів Другого апеляційного адміністративного суду зазначено, що під час звернення ОСОБА_1 до Департаменту із заявою про направлення на альтернативну (невійськову) службу дотримано лише одну із трьох умов, визначених Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу" для його направлення на альтернативну службу, а саме подано відповідну заяву, а тому відповідно до вимог статті 4 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" ОСОБА_1 не підлягав направленню на альтернативну службу.

За результатами засідання Комісії у справах альтернативної (невійськової) служби обласної державної адміністрації вирішено рекомендувати відмовити ОСОБА_1 в направлення на альтернативну (невійськову) службу на підставі заяви від 27.07.2015 з урахуванням висновків постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 440/69/19 та рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі № 440/69/19 та не виконання вимог статті 4 та 9 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу".

Розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації від 30.08.2019 № 634 "Про направлення на альтернативну (невійськову) службу та відмову в направленні на альтернативну (невійськову) службу" відмовлено в направленні на альтернативну (невійськову) службу ОСОБА_1 .

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно прийнято розпорядження №634 від 30.08.2019 у частині відмови ОСОБА_1 в направленні його на альтернативну (невійськову) службу.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частин третьої, четвертої та п`ятої вказаної статті військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України мають право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою згідно з Конституцією України та Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу".

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов`язкова. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Організаційно-правові засади альтернативної (невійськової) служби, якою відповідно до Конституції України має бути замінене виконання військового обов`язку, якщо його виконання суперечить релігійним переконанням громадянина, визначені Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу" від 12.12.1991 №1975-XII (далі - Закон №1975-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1975-XII альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством.

Згідно зі статтею 2 Закону №1975-XII право на альтернативну службу мають громадяни України, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

Положеннями статті 4 Закону №1975-XII на альтернативну службу направляються громадяни, які підлягають призову на строкову військову службу і особисто заявили про неможливість її проходження як такої, що суперечить їхнім релігійним переконанням, документально або іншим чином підтвердили істинність переконань та стосовно яких прийнято відповідні рішення.

Не підлягають направленню на альтернативну службу громадяни: звільнені відповідно до законодавства від призову на строкову військову службу; яким відповідно до законодавства надано відстрочку від призову на строкову військову службу (на строк дії відстрочки).

Відповідно до статті 7 Закону №1975-XII для вирішення питань проходження альтернативної служби Кабінетом Міністрів України та місцевими державними адміністраціями можуть утворюватися відповідні допоміжні органи у справах альтернативної служби.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1975-XII для вирішення питання про направлення на альтернативну службу громадяни, зазначені у статті 2 цього Закону, після взяття на військовий облік, але не пізніше ніж за два календарні місяці до початку встановленого законодавством періоду проведення призову на строкову військову службу, особисто подають до відповідного структурного підрозділу місцевої державної адміністрації за місцем проживання мотивовану письмову заяву.

Відповідно до статті 11 вказаного Закону заява про направлення на альтернативну службу розглядається відповідним структурним підрозділом місцевої державної адміністрації протягом календарного місяця після її надходження в присутності громадянина, а заява про звільнення від призову на військові збори - протягом чотирнадцяти календарних днів.

Для явки за викликом до відповідного структурного підрозділу місцевої державної адміністрації громадянин звільняється від навчання, а також від роботи із збереженням середньомісячного заробітку.

Підставою для відмови громадянину в направленні на альтернативну службу або звільненні від призову на військові збори є: несвоєчасне подання заяви про направлення на альтернативну службу або звільнення від призову на військові збори; відсутність підтверджень щодо істинності релігійних переконань; неявка громадянина без поважних причин за викликом до місцевої державної адміністрації для розгляду його заяви про направлення на альтернативну службу або звільнення від призову на військові збори.

Відмова у направленні на альтернативну службу або звільненні від призову на військові збори з інших підстав, ніж передбачені у частині третій цієї статті, забороняється.

Про відмову у направленні на альтернативну службу або звільненні від призову на військові збори відповідний структурний підрозділ місцевої державної адміністрації сповіщає громадянина у письмовій формі.

Згідно зі статтею 12 Закону №1975-XII рішення про направлення громадянина на альтернативну службу або звільнення від призову на військові збори приймається місцевою державною адміністрацією у разі встановлення істинності релігійних переконань і видається заявникові.

Колегія суддів зазначає, що статтею 11 визначено вичерпний перелік підстав для відмови громадянину в направленні на альтернативну службу або звільненні від призову на військові збори.

Водночас, в оскаржуваному рішенні не зазначено підстав для відмови у направленні на альтернативну службу, визначених статтею 11 Закону №1975-XII.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації № 634 від 30.08.2019 у частині відмови ОСОБА_1 в направленні на альтернативну (невійськову) службу.

Крім того, з аналізу Закону №1975-XII встановлено, що за результатами розгляду заяви про направлення на альтернативну службу структурний підрозділ місцевої державної адміністрації приймає рішення: про направлення громадянина на альтернативну службу; про відмову у направленні на альтернативну службу або звільнення громадянина від призову на військові збори.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного розпорядження, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2015 про направлення на альтернативну службу та за результатами розгляду заяви прийняти рішення відповідно до Закону №1975-XII.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року по справі № 440/3815/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.В. Старостін С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 02.03.2020 року