Справа № 360/858/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

02 березня 2020 року СєвєродонецькСправа № 360/858/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., перевіривши матеріали позовної заяви адвоката Заїки Валерія Кузьмича в інтересах ОСОБА_1 до Білокуракинської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 26 лютого 2020 року надійшов адміністративний позов адвоката Заїки Валерія Кузьмича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Білокуракинської селищної ради (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення шістнадцятої сесії сьомого скликання Білокуракинської селищної ради № 16/21 про передачу у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд і будівель з кадастровим номером :13:004:0001 та скасувати її державну реєстрацію.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з огляду на таке.

За частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статі 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як слідує з позовної заяви, позивачу ОСОБА_3 , яка на момент смерті мешкала в селі Рудове, Білокуракинського району Луганської області, заповіла все майно, яке їй належало. Після смерті ОСОБА_3 позивач звернулася в установлений законом строк та прийняла спадщину, яка належала їй, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Окрім того на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ЛГ №, виданого Курячівською сільською радою 17 травня 2000 року, ОСОБА_3 належала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,2500 га і для ведення особистого підсобного господарства 0,2336 га.

Позивач зазначає, що при оформленні спадщини нотаріусом їй було пояснено, що оскільки заява про прийняття спадщини подана своєчасно, то оформити будівлю та земельну ділянку позивач зможе в будь-який час. Позивач вказує, що будівля прийшла в непридатний стан, а землю вона використовувала у власних потребах. Деякий час позивач не використовувала її. Потім звернула увагу, що її став використовувати ОСОБА_2 , який пояснив позивачу, що у нього на цю земельну ділянку є правовстановлюючі документи, так як вона передана йому у власність на підставі рішення Білокуракинської селищної ради. Спірна земельна ділянка повністю співпадає з земельною ділянкою, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності на землю, окрім того позивачу не надали рішення про передачу разом з будівлею і земельну ділянку розмірами 0,2336 га для особистого підсобного господарства.

Позивач звернулась до Білокуракинської державної нотаріальної контори про оформлення спадщини на земельну ділянку. В ході оформлення спадщини на адвокатський запит Білокуракинська селищна рада повідомила, що на підставі рішення п`ятої сесії Білокуракинської селищної ради на підставі заяви ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою для та передана у власність для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд вказана земельна ділянка, що підтверджується копією рішення сесії від 23.03.2016 № 5/20 та від 11 жовтня 2016 року № 16/21.

Позивач вважає, що земельна ділянка безпідставно вилучена та вона позбавлена права на оформлення спадщини в порядку спадкування за заповітом.

Тобто, з огляду на викладені обставини справи слідує, що виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою ОСОБА_1 з реєстрацією за ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку, здійсненою на підставі рішення Білокуракинської селищної ради від 11 жовтня 2016 року № 16/21, оскільки спірна ділянка належить їй на праві власності, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Таким чином, цей позов поданий на захист цивільного (речового) права позивача.

Згідно з статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, (…), їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із часиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, (…), якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Також в постанові від 11 жовтня 2016 року у справі № 816/4340/14 за позовом селянського (фермерського) господарства «Надія» (далі - Господарство) до Головного управління Держземагентства у Полтавській області (далі - Держземагентство), третя особа - ОСОБА_1, про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування наказу (режим доступу - http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/62126186) колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки, а також правомірності надання іншій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

У постанові від 23 січня 2019 року у справі № 815/8551/13-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що незважаючи на участь у спорі суб`єктів владних повноважень у разі якщо оспорюється правомірність набуття фізичною особою права власності на спірну земельну ділянку, що впливає на майнові права та інтереси цієї особи, то цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 79958171).

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 522/23245/16-а (провадження № 11-687апп18), від 28 листопада 2018 року у справі № 362/1038/17 (провадження № 11-1021апп18), від 16 жовтня 2019 року у справі № 504/1438/14-а (провадження № 11-900апп19).

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

За приписами статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб`єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами - землі в межах території України, земельні ділянки та права на них.

Відповідно до частини першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

За змістом частини другої статті 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, установленому законом.

Згідно із частинами другою та третьою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

З аналізу положень указаних норм законодавства вбачається, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Крім цього, оскаржуване рішення Білокуракинської селищної ради вичерпало свою дію шляхом його прийняття, а відтак не може бути скасоване, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не забезпечує реального захисту порушених прав.

Суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1 частини першої статті 170 КАС України).

Згідно вимог частини шостої статті 170 КАС України встановлено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом цивільних прав позивача на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, яка вже зареєстрована за іншою особою, суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим, а тому позов адвоката Заїки Валерія Кузьмича в інтересах ОСОБА_1 слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статями 5, 160, 170, 256, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом адвоката Заїки Валерія Кузьмича в інтересах ОСОБА_1 до Білокуракинської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачу право звернутися з даним позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяК.О. Пляшкова