Справа № 743/29/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/29/20 Суддя (судді) першої інстанції: Павленко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до ПТПІ,-

ВСТАНОВИЛА:

Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі - позивач) звернулося до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просило винести рішення про примусове видворення відповідача за межі України та затримання його з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, примусово видворено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України, затримано громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення, з поміщенням до пункту тимчасового передування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на шість місяців, до 09 липня 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове, яким у позовних вимогах відмовити повністю. На думку апелянта, судом першої інстанції залишено поза увагою обставини, що клопотання про затримання іноземця може бути подано міграційним органом до суду виключно лише після подання адміністративного позову про його примусове видворення за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, атак само у разі відсутності в іноземця, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців документа, що дає право на виїзд з України.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що відповідач незаконно перебуває в Україні, та у встановлений строк без поважних причин не виконав рішення про примусове повернення з України.

Сторони, будучі належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явились, жодних заяв чи клопотань до суду апеляційної інстанції не подавали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12.08.2019 року працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області в м. Києві по вул. Петропавлівська, 11 виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: проживав без документів, які б надавали право законного перебування його на території України, що відображено в протоколі про адміністративне правопорушення від 12 серпня 2019 року ПР ЦМУ №005008.

У ході опитування відповідача було встановлено, що він прибув в Україну 20.05.2019 автомобільним транспортом з приватною метою, кордон перетнув через пункт пропуску «Нові Яриловичі». Документи для легалізації свого перебування в Україні або дозволу на імміграцію в Україну не оформляв, в органи міграційної служби не звертався. Проживав за рахунок коштів, що отримував працюючи продавцем фруктів та овочів на ринку. Приймаючої сторони, близьких родичів та власного житла в Україні не має (а.с. 10).

За порушення ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та правил перебування іноземних громадян на території України працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області стосовно Відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 11-12) та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень. (а.с. 13-14).

З урахуванням викладених обставин, 12.08.2019 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області стосовно Відповідача було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано залишити територію України не пізніше 15.08.2019 року (а.с. 15-16).

З наведеним рішенням відповідач був ознайомлений та отримав його 12.08.2019 під особистий підпис (а.с.17). Він зобов`язувався не пізніше 15.08.2018 залишити територію України та підтвердив свою ознайомленість з вимогами ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

09.01.2020 головним спеціалістом Котом Д.В. складено протокол №МКМ 000098 про адміністративне правопорушення, за яким ОСОБА_1 був доставлений у службове приміщення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП з метою ідентифікації та примусового видворення на 72 год. Громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також право та можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу». В присутності понятих відповідач відмовився від підпису (а.с. 21-22).

У вказаному протоколі міститься інформація, що про місце перебування затриманого громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 було повідомлено Центр безоплатної правової допомоги в особі Нагорного О.П. №33 о 16 год. 40 хв. 09 січня 2020 року (а.с.21).

Відповідно до рішення від 09.01.2020 відповідач був поміщений у Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України, які незаконно перебувають на території України (а.с. 23-24).

З огляду на не виконання відповідачем рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та беручи до уваги порушення останнім законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, який будучі нелегальним мігрантом ухиляється від виїзду з України, враховуючи наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове повернення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення та з огляду на ризик його втечі, як на підстави затримання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для видворення відповідача за межі території України, оскільки останній порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення та є обґрунтовані підстави вважати, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно з п.14 ч.1 наведеної статті нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави (ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до ч.3 ст.9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч.1 ст.26 наведеного Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Частиною 1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Колегія суддів зазначає, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуація міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Наведений перелік підстав є вичерпний і розширенню не підлягає.

Колегія суддів зазначає, що ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час перегляду справи в апеляційному порядку, відповідачем не було наведено жодних обставин щодо можливості застосувати до нього ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Враховуючи, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 перебуває на території України незаконно, документи для легалізації свого перебування в Україні або дозволу на імміграцію в Україну не оформляв, в органи міграційної служби не звертався, приймаючої сторони, близьких родичів та власного житла в Україні не має, рішення про його примусове повернення від 12.08.2019 року відповідачем у встановлений строк не виконано без зазначення жодних поважних причин, що свідчить про його ухилення від його виконання, беручи до уваги відсутність передбачених ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» обставин, які б унеможливлювали видворення відповідача за межі території України, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для примусового видворення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частиною 11 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив міграційне законодавства України і не виконав без поважних причин рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність затримання громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 місяців.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачем було оповіщено Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги та запропоновано відповідачу безоплатну правову допомогу, чим порушені права відповідача на гарантовану правову допомогу, оскільки зазначене спростовується змістом протокол №МКМ 000098 від 09.01.2020 про адміністративне правопорушення (а.с.21), яким встановлено, що громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також право та можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» Центрі безоплатної правової допомоги Нагорний О.П. №33. При цьому, з протоколу вбачається, що відповідач зі змістом протоколу був ознайомлений зрозумілою йому мовою, що підтверджується підписом перекладача Джунагумієва Н., в той же час, сам відповідач в присутності понятих відмовився від підпису означеного протоколу.

При цьому, у вказаному протоколі міститься інформація, що про місце перебування затриманого громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 було повідомлено Центр безоплатної правової допомоги в особі Нагорного О.П. №33 о 16 год. 40 хв. 09 січня 2020 року (а.с.21), що свідчить про дотримання позивачем вимог п.9 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 22 квітня 2012 року №353/271/150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 р. за № 806/21119, відповідно до якого у кожному випадку затримання іноземця більше ніж на три години щодо його примусового повернення або з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення невідкладно інформується регіональний Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15 жовтня 2019 року у справі №363/1103/19, оскільки в правовідносинах, що переглядались Верховним Судом, не було встановлено дотримання позивачем п.9 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, а також не було встановлено наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, наявності ризику його втечі, тощо.

Натомість, в рамках спірних правовідносин судом встановлено факт дотримання позивачем положень відповідних нормативно-правових актів, а також наявність достатніх та обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури його видворення, оскільки рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 12.08.2019 про примусове повернення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 самостійно позивачем у встановлений строк та до моменту його затримання 09 січня 2020 року виконано не було, натомість жодних поважних причин його невиконання, або наявності обставин щодо можливості застосувати до нього ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідачем не наведено.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи відсутність встановлених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення відповідача, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусового видворення з України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги в частині затримання відповідача з метою його ідентифікації, як такої, що не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи є копія паспорту відповідача серії НОМЕР_1 (а.с.43), дійсного до 15.10.2024, при цьому посилання апелянта, що даний паспорт не є саме закордонним паспортом, який дає право на виїзд, жодним чином не спростовує наведені вище обставини, щодо необґрунтованого ухилення відповідача від добровільного виконання рішення про його повернення, та наявності обґрунтованих підстав вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури його видворення, що в свою чергу є однією із законодавчо передбачених підстав для затримання іноземця з метою забезпечення його видворення за межі території України.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 02 березня 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма