Справа № 160/10137/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняШпоти Я.С.
представника позивача представника відповідача 1 представника відповідача 2 представника третьої особи Грінковської С.О. Шаповал В.В. ОСОБА_1 Григоренко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства Антарес Компани до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровська міська рада про скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій щодо видачі витягу, -
17 жовтня 2019 року Приватне підприємство Антарес Компани (далі ПП Антарес Компани, позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відділу у місті Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з вимогами з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 23.12.2019 року:
- визнати протиправними дії відділу у місті Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з видачі на замовлення Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.07.2018 р. № 53/160718/03-07 з припискою «Грошова оцінка земельної ділянки визначена станом на 01.01.2017 р.».
У судове засідання 18.02.2020 року прибули представник позивача, представники відповідачів та представник третьої особи.
Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник третьої особи просив у задоволенні позові відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Вказаною перевіркою встановлено порушення п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.286.1, п.286.2 ст.286, п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України - заниження орендної плати за земельні ділянки, що розташовані на території Жовтневого району, за період з 01.01.2017 року по 31.07.2018 року на суму 143339,13 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Правові засади проведення оцінки земель, регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель визначаються Законом України Про оцінку земель від 11.12.2003 року № 1378-IV (далі - Закон №1378).
Згідно зі статтею першою Закону № 1378 нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Відповідно до частини 4 статті 5 Закону №1378 грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.
За правилами частини 5 статті 5 Закону №1378 визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1378 нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (частина 2 статті 20 Закону № 1378).
Відповідно до статті 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Кадастр має забезпечувати необхідною інформацією органи державної влади та органи місцевого самоврядування, зацікавлені підприємства, установи та організації, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю та цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.
Згідно з частиною 3 статті 201 Земельного кодексу України нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.
Відповідно до пункту 3 вказаного наказу, нормативний акт набирає чинності з дня його офіційного опублікування і застосовується з 1 січня 2017 року.
Таким чином, Порядок № 489, яким врегульовано процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, має застосовуватись саме з 1 січня 2017 року.
Згідно з пунктом першим розділу ІІ Порядку № 489 в основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку № 489 нормативна грошова оцінка населених пунктів для всіх категорій земель та земельних ділянок (за винятком сільськогосподарських угідь) визначається згідно з формулою:
Цн = -----------х Кфх Км,
де Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях);
В - витрати на освоєння та облаштування території в розрахунку на квадратний метр (у гривнях);
Нп - норма прибутку (6%);
Нк - норма капіталізації (3%);
Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки.
Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки.
У пункті 2 примітки до додатку 1, яким визначаються значення коефіцієнтів функціонального використання земель, зазначено, що у разі, якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.
Таким чином, застосування коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки (Кф) із значенням 2,0 відбувається за тих умов, коли у відомостях Державного земельного кадастру відсутні дані про код цільового призначення земельної ділянки.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з даними, які містяться у витязі із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.01.2017 року № 125/86-17, код класифікації видів цільового призначення земель щодо спірної земельної ділянки відсутній.
Зі змісту пунктів 117, 118, 138 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, статтею 23 Закону України Про державний земельний кадастр, слідує, що внесення змін до відомостей про земельну ділянку щодо кодів цільового призначення можливе при надходженні до Державного кадастрового реєстратора від власника чи користувача земельної ділянки заяви про внесення змін до відомостей про неї за формою згідно з додатком 12 до Порядку, електронного документа з визначеним цільовим призначенням земельної ділянки відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель.
На підставі чого, державним реєстратором внесено інформацію до Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки та присвоєно код цільового призначення земельної ділянки, визначеного у відповідності до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548, а саме: 03.10 Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
У додатку 1 до Порядку № 489 встановлено коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки (Кф), зокрема, для земель громадської забудови з кодом цільового призначення 03.10 - коефіцієнт Кф становить 2,5.
В судовому засіданні з`ясовано, що позивач не заперечує факту правомірності внесення інформації до Державного земельного кадастру щодо цільового призначення орендованої земельної ділянки та застосування коефіцієнту Кф 2,5, який вплинув на розмір грошової оцінки ділянки. Спірним є лише питання щодо застосування коефіцієнту Кф - 2,5 з 01.01.2017 року, а не з дати внесення інформації - 01.08.2018 року.
В подальшому, 30.01.2017 року позивачу видано витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, в якому Кф визначено 2, внаслідок відсутності інформації в Державному земельному кадастрі щодо цільового призначення земельної ділянки. Після відповідного внесення Дніпровською міською радою інформації до Державного земельного кадастру щодо цільового призначення земельної ділянки, у витязі від 23.07.2018 року № 53/160718/03-07 Кф визначено 2,5.
Як вже було зазначено, Порядок № 489 набрав чинності 01.01.2017 року, та не містить положень щодо обмеження дії у часі інформації, яка вноситься до Державного земельного кадастру.
Також судом враховано, що до вступу в дію наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року № 489, коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки (Кф) були затверджені Порядком нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української Академії аграрних наук від 27.01.2006 року №18/15/21/11, яким встановлено значення коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) для земель комерційного використання - 2,5.
При цьому, представником позивача в ході судового розгляду справи підтверджено, що значення коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), до вступу в дію наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року № 489 визначалось наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української Академії аграрних наук від 27.01.2006 року №18/15/21/11.
Враховуючи, що у спірній ситуації не відбувалось змін у цільовому призначенні земельної ділянки з моменту укладення договору оренди між позивачем та третьою особою до внесення Дніпровською міською радою відповідної інформації до кадастру, суд приходить до висновку, що внесена третьою особою інформація до Державного земельного кадастру на підставі Порядку № 489 є актуальною саме з 01.01.2017 року.
Відповідно до пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України: землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73); плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147).
Пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Відповідні центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з підпунктом 14.142 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дані державного земельного кадастру - це сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.
Відповідно до підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
У пункті 4 Порядку подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 року № 1386 зазначено, що Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі: Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача.
Так, на підставі витягу від 23.07.2018 року № 53/160718/03-07 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області був розрахований податок зі сплати за земельні ділянки, що перебувають в користуванні ПП Антарес Компани, з застосуванням коефіцієнта Кф у розмірі 2,5 та з урахуванням положень п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали, а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи викладене у сукупності, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, суд доходить висновку про відсутність вчинення Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області протиправних дій з видачі на замовлення Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.07.2018 р. № 53/160718/03-07 з припискою «Грошова оцінка земельної ділянки визначена станом на 01.01.2017 р.».
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, отже позовні вимоги Приватного підприємства Антарес Компани не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства Антарес Компани, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 72-77, 139, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Антарес Компани" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровська міська рада про скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій щодо видачі витягу - відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 28 лютого 2020 року.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков

А.О. Мединська