Справа № 553/2943/19
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2943/19
Провадження № 2-а/553/21/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.02.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Іжик А.В.,

розглянувши у загальному позовному провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції УПП в Житомирській області про скасування постанови серії ЕАК № 1840853 про адміністративне правопорушення від 09 грудня 2019 року , -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора поліції УПП в Житомирській області про скасування постанови серії ЕАК № 1840853 про адміністративне правопорушення від 09 грудня 2019 року, в якому просив визнати дії інспектора поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Попова О.С. щодо складання постанови серії ЕАК № 1840853 від 09 грудня 2019 року про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. за правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, незаконними та визнання постанови серії ЕАК № 1840853 від 09 грудня 2019 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але наддав на адресу суду заяву про приєднання відеодоказу вчинення ОСОБА_1 адмінінстративного правопорушення та просив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю, слуханння справи проводити у його відсутність.

У відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Суд, вислухавши думку позивача у справі, дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 грудня 2019 року, близько 00 год. 59 хв. автомобіль Opel Vectra, під керуванням ОСОБА_1 рухався у напрямку м. Львова та був зупинений на а/д Київ-Ковель-Ягодин, 246 км, інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області, лейтенантом поліції Поповим О.С., в зв`язку з тим, що водій керував транспортним засобом, у якого був забруднений задній номерний знак та закритий сторонніми предметами, а саме металевою решіткою, чим. Порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху.

З даною постановою позивач не погодився, оскільки остання є безпідставною та підлягає скасуванню, так як на його пояснення про те, що перед початком руху транспортним засобом (перед виїздом з місця стоянки) , ким були виконані вимоги пункту 30.2 Правил дорожнього руху, а саме перевірено та забезпечено чистоту номерних знаків, але, зважаючи на те, що у цей день були несприятливі погодні умови, а саме - танення снігу, що призвело до утворення бруду на дорогах, за час руху номерний знак автомобіля забруднився, проте всі символи, розташовані на ньому, добре читались. Про що було наголошено позивачем інспектору.

В судовому засіданні позивачем вказувалось про те, що у відповідності до ЗУ «Про дорожній рух», він намагався пояснити відповідачу про те, що задній номерний знак можливо ідентифікувати з відстані 20 метрів, але відповідачем не зверталось уваги на твердження останнього. Поряд з цим, позивачем вказувалось про те, що в ході складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем було порушено порядок винесення постанови про накладення адміністративного стягнення та дії відповідача були незаконними та носили упереджений характер.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 6 Закону України Про Національну поліцію поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про Національну поліцію під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України Про дорожній рух учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують зазначені Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що спірна постанова винесена відповідачем, з підстав, що позивач ОСОБА_1 09 грудня 2019 року, близько 00 год. 59 хв. керував автомобелем Opel Vectra, , д.н.з. НОМЕР_1 на а/д Київ-Ковель-Ягодин, 246 км, на якому був забруднений задній номерний знак та закритий сторонніми предметами, а саме металевою решіткою, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху, в зв`язку з чим ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КпАП, настає в разі керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку,його експлуатація без номерного знакаабо з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем, на підтвердження своєї позиції по справі, надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 та яким було встановлено, що задній номерний знак був забруднений та був закритий сторонніми предметами, металевою решіткою.

Таким чином, факт порушення позивачем ч.6 ст.121 КУпАП підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом, котрий був відтворений в ході судового розгляду.

Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що він не порушував вимог ПДР України, суд відхиляє з огляду на те, що з наявного відеозапису чітко вбачаються зазначені порушення.

Судом встановлено, що процедура розгляду справи після зупинки автомобіля фіксувалась на нагрудну камеру співробітника поліції, запис не переривався і дані обставини не оспорювалися позивачем.

Суд констатує, що відповідачем процедура розгляду справи порушена не була, працівниками поліції були роз`яснені права та можливістю надати пояснення, що підтверджується відеозаписом. З наданого відеозапису вбачається, що будь-якого упередження зі сторони поліцейського не було. Так, наявним відеозаписом підтверджується, що позивачу під час розгляду справи було роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 КУ, які йому були зрозумілі. Спілкування поліцейського із позивачем зафіксовано в хронологічному порядку у відповідності до черговості усіх подій

Наданий суду відеозапис з нагрудної камери суд визнає належним та допустимим доказом, який узгоджується із іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Крім того, з відтвореного відеозапису з боді камери вбачається, що одразу після зупинки трансопртного засобу працівниками поліції та зазначення причиини його зупинки, порушником одразу з власної тініціативи було усунуто порушення, а саме очищено номерний знак за допомогою щітки.

Разом з цим, судом встановлено, що під час розгляду адміністративного матераілу та винесення поліцейським оскаржуваної постанови позивач повторно очистив від буруду номерний знак транспортного засобу, яким він керував, за допомогою води та ганчірки, що вкотре свідчить, по - перше про наявність самого факту правопорушення зазначеного в оскаржуваній постанові, а по - друге - факту визнання правопорушником своєї провини у його вчиненні на місці зупинки.

Таким чином, суд констатує, що своїми діями на місці зупинки трансопртного засобу позивачем було вчинено ряд дій спрямованих на повне усуснення правопорушення, що вказує про наявність як самого факту правпорушення так і визнання вини останнім у його вчиненні, що також спростовує твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності факту правопорушення, а саме про те, що номерний знак був чистим, а аткож неправомірності та упередженості дій працівника поліції під час вяивлення правопорушення та складання оскаржуваної постанови.

Пояснення позивача про те, що очищення номерного знаку на місці зупинки трансопртногот засобу він здійснював для того, щоб номерний знак було добре видно саме працівнику поліції, який зупинив трансопртний засіб - є неспроможними і не заслоговують на увагу, оскільки його усунення на місці не спростовує факту наявності правопорушення, а лише підтверджує його наявність.

При цьому, працівником поліції було зауважено водію, що не залежало від усуснення правопорушення на місці зупинки, його буде притягнуто до відповідальності, передбаченої законом.

Суд не приймає до уваги твердження позивача з приводу того, що поліцейським не було залучено свідків правопорушення з огляду на те, що водієм одразу з власної ініціативи було усуснуто факт правопорушення, що унеможливлювало в подальшому його фіксування в присутності свідків.

Більше того, категоричних заперечень проти правопорушення саме водій - позивач не зазначачв та не висловлювава під час зупинки, а лише зазначив про, на думку останнього, поважні причини за наявності яких і відбулося саме забруднення номерного знака - це несприятливі умови - танення льоду і далеку віддаленість від останньої зупинки та місця початку його руху вцілому.

Таким чином, зазначені позивачем твердження щодо незаконності дій та рішення поліцейського суд сприймає критичо, оскільки вони суперечать наявним матераілам справи та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Отже, наявні в справі докази підтверджують, що задній номерний знак, який був розміщений на автомобілі Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , та яким керував ОСОБА_1 був забруднений та був закритий сторонніми предметами, металевою решіткою, що як наслідок, порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху.

Суд констатує про те, що позивачем допущено порушення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.121 КУпАП, що підтверджується обставинами встановленими в ході судового розгляду.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем в ході судового розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, що вказує про безпідставність позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 5, 8,9, 72, 243 , 251 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19 Конституції України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора поліції УПП в Житомирській області про скасування постанови серії ЕАК № 1840853 про адміністративне правопорушення від 09 грудня 2019 року - відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко