Справа № 640/22007/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

28 лютого 2020 року м. Київ № 640/22007/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в м. Києві Нечитайла В.О. про скасування наказу № 17о/с від 30.06.2016,-

В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Голови ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Нечитайла В.О. про визнання протиправним та скасування наказу № 17о/с від 30.06.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2019 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

В даній ухвалі зазначено, що позовна заяви містить ряд недоліків, які позивачу необхідно усунути шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску; завіреної у встановленому порядку копії паспорта позивача та додатків до позовної заяви; власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2019 про залишення позовної заяви без руху, від позивача надійшов супровідний лист із заявою про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Актом про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (паковання) від 27.02.2020 № 137 встановлено, що при опрацюванні поштового відправлення № 178 не виявилося вказаних у додатку документів, а саме: завіреної копії відповіді на пояснення від 16.07.2019 та чеку на 2 арк.; завіреної копії паспорту позивача ОСОБА_1 та завіреної копії картки платника податків на 5 арк.

Разом з тим, до зазначеної заяви долучено пояснення Головного управління МВС України в місті Києві від 08.07.2019 № 36/138, копію постанови Верховного Суду від 02.05.2019 у справі № 826/18834/15 та письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав від 12.02.2020.

Дана заява обґрунтована тим, що оскаржуваний наказ отримано 13.07.2019 в додатках до пояснень Головного управління МВС України в місті Києві від 08.07.2019 № 36/138 поданих у справі № 826/18834/15. Разом з тим, позивач був впевнений, що питання визначенні в наказах були взаємопов`язані та стосувались незаконного звільнення позивача, однак у зв`язку з розглядом зазначеної справи без виклику сторін питання правомірності прийняття відповідачем наказу № 17о/с від 30.06.2016 не досліджувалось і не надавались позивачу роз`яснено про необхідність подачі окремого позову.

Враховуючи подання даної позовної заяви у шестимісячний строк, позивач вважає наявними підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними і таким, що підлягають поновленню.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, додатки до нього та дослідивши заяву позивача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст.122 КАС України).

Отже, за змістом ст. 122 КАС України початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов`язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається із заяви позивача - ОСОБА_1 , була обізнана про існування наказу Головного управління МВС України в місті Києві з 13.07.2019.

Суд вважає необґрунтованими твердження позивача щодо наявності обставин поважності пропуску місячного строку для подачі даного позову, у зв`язку з не розглядом судом наказу від 30.06.2016 № 17 о/с у справі № 826/18834/15, враховуючи його обізнаність про існування оскаржуваного наказу з 13.07.2019 і не наведенням об`єктивно незалежних від позивача обставин неможливості звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів у визначений законодавством строк.

Більш того, з аналізу рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2019 у справі № 826/18834/15, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 вбачається, що судами встановлено та досліджено обставини зміни наказу від 13.07.2015 № 596 о/с в частині дати звільнення ОСОБА_1 , відповідно до наказу від 30.06.2016 № 17 о/с.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PEREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

Так, позовну заяву позивачем подано до суду лише 08.11.2019, тобто з пропуском строку звернення передбаченого адміністративним судочинством в даній категорії справ.

Вищезазначене дає підстави стверджувати, що позивач мав реальну можливість вчасно звернутись до суду у строки передбачені нормами чинного законодавства.

Отже, позивачем не наведено будь - яких доводів та не надано доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, в силу чого, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Суд наголошує, що визнання позивачем факту пропуску строку звернення до суду з позовною заявою і не доведення суду обставин об`єктивно непереборних, які не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення позивачем процесуальної дії, унеможливлює поновлення судом такого процесуального строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що до суду позивач звернувся з порушенням строку звернення та відсутністю підстав для поновлення пропущеного строку, оскільки підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду є неповажними.

Відповідно до пунктів 1, 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Крім того, враховуючи те, що вжиті судом заходи щодо запобігання обмеження права позивача на звернення до суду не дали результату, та вимоги ухвали суду від 22.11.2019 залишились не виконаними, а недоліки позовної заяви у встановлений строк не усунуті у повному обсязі, суд доходить висновку, що наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в м. Києві Нечитайла В.О. про скасування наказу № 17о/с від 30.06.2016 - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда