Справа № 350/192/20
Суддя: Пулик М. В.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/192/20
номер провадження 2-а/350/5/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Пулика М. В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі інспектора поліції Бандрівського Ярослава Ярославовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі інспектора поліції Бандрівського Ярослава Ярославовича в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК №1980366 по справі про адміністративне правопорушення від 15.01.2020 року, винесену інспектором старшим лейтенантом поліції Бандрівським Ярославом Ярославовичем, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 255 гривень, а провадження в даній адміністративній справі закрити.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою серії ЕАК №1980366 по справі про адміністративне правопорушення від 15.01.2020 року, винесеною інспектором старшим лейтенантом поліції Бандрівським Ярославом Ярославовичем, його визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та піддано штрафу у розмірі 255 гривень. Згідно оскаржуваної постанови, він 15.01.2020 о 15:37 в м.Мукачеве по вул.Автомобілістів, 1 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п.8.5.1 ПДР України.

У вказаний день, він дійсно керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по м.Мукачеве, та здійснив об`їзд транспортного засобу, який рухався попереду на швидкості менше 30 км/год. і продовжив рух. Через деякий час, його автомобіль був зупинений працівником УПП в Закарпатській області Бандрівським Я.В., який попросив надати для перевірки документи на автомобіль, посвідчення водія, страховий поліс. Після того як він пред`явив зазначені документи, працівник поліції заявив, що він ніби то порушив правила обгону транспортних засобів шляхом перетину суцільної лінії горизонтальної дорожньої розмітки і допустив порушення ПДР України. Однак, він пояснив інспектору, що перетнув суцільну лінію, оскільки об`їздив автомобіль, що рухався дуже повільно. Після того, як інспектор повернув йому документи він продовжив рух. Жодної постанови в його присутності не виносилося, і фактично претензій до нього поліцейський не висловлював.

Однак, як вбачається з постанови ЕАК №1980366, інспектором об 17 годині 33 хвилини, через дві години, після вчинення ним ніби то порушення правил дорожнього руху о 15 год.37 хв. було винесено постанову, якою накладено на нього стягнення.

Фактично, розгляд справи відбувся у його відсутності, поліцейський неправомірно вказав, що він відмовився від підпису, оскільки при складанні спірної постанови він не був присутній. Дана постанова була направлена 16 січня 2020 року на адресу: с.Ясень вул.Шевченка,33 А Рожнятівського району де проживають його батьки, отримана ним тільки 25 січня 2020 року, тому просить поновити строк на її оскарження.

У судове засідання позивач не прибув, направив суду заяву, в якій заявлений адміністративний позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, про необхідність прибути до суду повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи наведене та вимоги ст. 205 ч. 1 КАС України, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, яких достатньо для вирішення справи по суті.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.ст.245, 246 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до постанови серії ЕАК №1980366 по справі про адміністративне правопорушення від 15.01.2020 року, яка винесена інспектором старшим лейтенантом поліції Бандрівським Ярославом Ярославовичем об 17 годині 33 хвилини в м. Мукачеве, вул.Автомобілістів, Кос В.Б., 15.01.2020 о 15:37 в м.Мукачеве по вул.Автомобілістів, 1 керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки чим порушив п.8.5.1 ПДР України, за що його визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та піддано штрафу у сумі 255 гривень (а.с.6).

Позивач стверджує, що керуючи автомобілем марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , він рухався по вул.Автомобілістів, 1 в м.Мукачеве та здійснив об`їзд транспортного засобу, який рухався попереду зі швидкістю менше 30 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність, в тому числі за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Згідно з п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих вплів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.5.1. ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Відповідно до пункту 34.1 ПДР України одним з видів горизонтальної розмітки є 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Отже, ПДР України встановлено заборону перетину лінії дорожньої розмітки 1.1 за винятком об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

З пояснень позивача ОСОБА_1 судом встановлено, що він здійснив перетин лінії дорожньої розмітки 1.1 для обгону поодинокого транспортного засобу, що рухався зі швидкістю менше 30 км/год.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сама по собі оскаржувана постанова, без інших належних та допустимих доказів, не підтверджує факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім цього, суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, відзиву на позов у встановлений строк не надав.

Будь-яких доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві відповідачем не надано. Таким чином не доведено правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП, зокрема не представлено будь-яких доказів про те, що позивач порушив п. 8.5.1 ПДР України.

В частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Остання визначає, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку. Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Таким чином, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії не відповідає принципу верховенства права і має ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Що стосується посилань позивача на порушення його права на захист з боку інспектора при винесенні відносно нього постанови, суд відмічає наступне.

Відповідно ст. 279 КУпАП чітко встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський в своїй діяльності зобов`язаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за № 1395, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Аналогічні за змістом приписи містяться у пункті 2 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, де зазначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, в тому числі, правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова складена об 17 годині 37 хвилин на місці зупинки транспортного засобу, яка відбулася об 15 год.37 хвилин. З постанови вбачається, що особа, стосовно якої вона винесена відмовилася від отримання її копії.

З врахуванням того, що між фактичною зупинкою транспортного засобу під керуванням позивача та моментом складання оскаржуваної постанови пройшов тривалий час, суд приходить до переконання, що пояснення позивача, про те що оспорювана постанова складена у його відсутності відповідають дійсності. Позивач належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду справи відносно нього. Внесення інспектором в постанову відомостей про те, що особа відмовилася від отримання її копії є незаконними. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем без дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передувала б ухваленню постанови, тобто не у відповідності до вимог ст.ст. 247, 251, 268, 279, 283 КУпАП та п.п. 9, 10 розділу ІІІ згаданої Інструкції. Зокрема, розгляд справи про адміністративне правопорушення не було здійснено з дотриманням порядку розгляду справи без участі особи яку притягнуто до відповідальності.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в тому числі і право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази.

Встановлені порушення, з боку інспектора поліції Бандрівського Я.Я., так само свідчать про протиправність його дій, тому винесена постанова не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішуючи питання поновлення строку звернення до суду, суд виходить з тих міркувань, що його слід поновити, оскільки, як вбачається з матеріалів справи позивачу постанову по справі про адміністративне правопорушення під час її складання вручено не було, постанова направлена по пошті 16.01.2020 року на адресу, де позивач не проживає (а.с.8). Доказів отримання позивачем постанови 25 січня 2020 року від родичів суду не представлено, однак з врахуванням того, що позивач проживає за іншою адресою (а.с.4) суд погоджується з його твердженням, що дата отримання оскаржуваної постанови є 25.01.2020 року, що і стало причиною пропущення строку на її оскарження, а отже строк на оскарження постанови є пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, тому його слід поновити.

Статтею 286 ч.3 КАС України передбаченого, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на вище наведене, суд приходить до переконання, що оскаржувану постанову слід скасувати, а провадженні у справі закрити.

Керуючись ст.ст.73, 77, 121, 205, 241-246, 255, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі інспектора поліції Бандрівського Ярослава Ярославовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1980366 по справі про адміністративне правопорушення від 15.01.2020 року, винесену інспектором старшим лейтенантом поліції Бандрівським Ярославом Ярославовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.

Суддя