Справа № 460/3915/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2020 року м. Рівне №460/3915/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

позивача: представник Савонік Н.І.,

відповідача: представник Шеремета В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2019 №, зобов`язання внести зміни до картки особового рахунку шляхом скасування нарахованого штрафу у сумі 8531,64грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сплата податку на помилковий рахунок не містить ознак бездіяльності, яка є обов`язковою підставою для застосування штрафу на підставі п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України.

Ухвалою від 11.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Головним управлінням ДФС у Рівненській області подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено, що штраф до позивача було застосовано внаслідок встановленого перевіркою порушення - несвоєчасної сплати податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб. Відтак, позовні вимоги є безпідставними.

Ухвалою суду від 30.01.2020 на підставі ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України допущено процесуальне правонаступництво у справі шляхом заміни відповідача, Головного управління ДФС у Рівненській області, його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Рівненській області.

Ухвалою суду від 30.01.2020 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та пояснила суду, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта камеральної перевірки, який не оформлено належним чином. Наразі існує два акти перевірки щодо одного порушення. Тобто, відповідачем не було дотримано порядку проведення перевірки та вимог щодо оформлення її результатів.

Вказала, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято без врахування всіх обставин справи, а при проведенні перевірки не було взято до уваги всі документи та докази.

17.08.2019 ОСОБА_1 було сплачено єдиний податок з фізичних осіб-підприємців. 20.08.2019 позивач самостійно виявила, що оплата податку відбулася помилково на розрахунковий рахунок Казначейства України, проте одержувачем було помилково вказано УК у Здолбунівському районі - с.М.Мощаниця. Позивач відразу подала відповідачу заяву про зарахування неправильно сплачених коштів на належний рахунок. За її заявою кошти було зачислено правильно.

Зауважила, що позивачем було вчинено дії щодо перерахування відповідних сум до бюджету, а в розумінні норм чинного законодавства сплата податку/збору не на той код бюджетної класифікації є дією, хоча й помилковою.

Зазначила, що допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного податку у визначений законодавством строк, не спричинила настання негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому.

Просила позовну вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суду пояснила, що під час проведення камеральної перевірки податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 було виявлено порушення нею строку сплати податкового зобов`язання у сумі 85316,40грн: граничний термін сплати - 20.08.2018, фактично сплачено - 29.08.2018.

У зв`язку з цим до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням було застосовано штрафні санкції відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України.

Зазначила, що зазначення в акті камеральної перевірки не належного номера було допущено внаслідок технічної помилки. Така помилка не виключає факт порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши представників сторін, розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши у судовому засіданні долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), зареєстрована як фізична особа - підприємець 15.09.2016, номер запису - 0007246, перебуває на обліку як платник податку у контролюючому органі з 15.09.2016, перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності на підставі заяви від 16.09.2016 №4782, сплачує єдиний податок як платник третьої групи. Основним видом економічної діяльності підприємця за КВЕД є 01.63 Післяурожайна діяльність.

Ці обставини визнаються учасниками справи, а тому в силу вимог ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.

08.08.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за півріччя 2018 року, у рядку 14 якої визначено суму єдиного податку, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками звітного податкового періоду - 85341,31грн (а.с.13).

17.08.2018 позивачем було сплачено єдиний податок з фізичних осіб у сумі 85341,31грн, що підтверджується квитанцією від 17.08.2018 №2945577 (а.с.14).

20.08.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ДФС у Рівненській області із заявою щодо перерахування неправильно сплачених коштів у сумі 85341,31грн з рахунку НОМЕР_2 на рахунок НОМЕР_3 (а.с.15).

25.06.2019 позивачем було отримано акт про результати камеральної перевірки податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 13.06.2019 №010567/17-00-50-13/ НОМЕР_1 (а.с.18).

У зазначеному акті зафіксовано порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 п.295.3 ст.295 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України - не сплачено податкове зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб (18050400) протягом граничних строків нарахування, а саме: граничний термін сплати - 20.08.2018, дата сплати - 29.08.2018, кількість днів затримки - 9, сума сплаченого податкового боргу - 85316,40грн.

01.07.2019 позивачем було подано до Головного управління ДФС у Рівненській області заперечення на акт перевірки від 13.06.2019 №010567/17-00-50-13/ НОМЕР_1 (а.а.с.20-23).

Надалі фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було отримано акт про результати камеральної перевірки податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 22.08.2019 №013451/17-00-50-13/ НОМЕР_1 (а.с.24).

У зазначеному акті зафіксовано порушення, тотожні відображеним у акті від 13.06.2019 №010567/17-00-50-13/ НОМЕР_1 .

10.09.2019 позивачем було подано до Головного управління ДФС у Рівненській області заперечення на акт перевірки від 22.08.2019 №013451/17-00-50-13/ НОМЕР_1 (а.а.с.26-28).

За наслідком розгляду заперечень, Головним управлінням ДФС у Рівненській області висновок, викладений в акті перевірки, залишений без змін, про що позивача повідомлено листом від 23.09.2019 №ФОП/1/17-00-53-05 (а.с.30).

На підставі акта перевірки від 22.08.2019 №013451/17-00-50-13/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДФС у Рівненській області на підставі ст.ст.122, 126 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.09.2019 №, яким фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за затримку на 10 календарних днів сплати грошового зобов`язання з єдиного податку в сумі 85316,40грн зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% - у сумі 8531,64грн (а.с.32).

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору єдиного податку з фізичних осіб, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Податковим кодексом України.

Пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, та інше.

У силу вимог Податкового кодексу України, податки та збори, в т.ч. єдиний податок, сплачуються шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до п.295.3 ст.295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Згідно із п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Статтею 45 Бюджетного кодексу України визначено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Відповідно до ст.10 Податкового кодексу України, до місцевих податків належить єдиний податок. Пунктом 10.5 даної статті визначено, що зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.43 Бюджетного кодексу України, при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Частиною 5 статті 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Абзацом 2 розділу 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 N22, зареєстровано Міністерстві юстиції України 18.07.2002 за N594/6882 (далі - Положення N22), визначено, що Єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України (далі - СЕП).

Згідно з п.2.1 Положення N22, ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Абзацом 1 розділу 3 Положення N22 визначено, що функціонування ЄКР забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів; зарахування податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших надходжень, передбачених законодавством, до державного та місцевих бюджетів.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 №2346-ІІІ визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 17.08.2018, тобто у строк, передбачений п.295.3 ст.295 Податкового кодексу України, здійснила оплату єдиного податку за другий квартал 2018 року в сумі 85316,40грн (що визначена у податковій декларації), проте помилково у квитанції зазначила рахунок НОМЕР_2 , призначений для обслуговування коштів єдиного податку, що сплачуються до місцевого бюджету з одержувачем - УК у Здолбунівському районі - с.М.Мощаниця, а не відповідний рахунок НОМЕР_3 , призначений для обслуговування коштів єдиного податку, що сплачується за одержувачем УК у Здолбунівському районі - с.Н.Мощаниця (а.с.14).

Зазначена помилка була виявлена позивачем самостійно, й відразу після виявлення нею вживалися заходи для усунення помилки, про що свідчить заява до відповідача від 20.08.2018 (а.с.15).

Таким чином, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вчинялися дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до Державного бюджету у встановлений чинним законодавством строк.

Помилкове ж зазначення неправильного рахунку отримувача коштів не є правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми податку у визначений законом строк.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №813/2487/17, яку суд застосовує в силу вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом листа Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області від 07.02.2010 №05-08-06/681 (а.с.64), 17 серпня 2018 року кошти в сумі 85341,31грн згідно з меморіальним ордером від 17.08.2018 № 2995680.1, що надійшли на рахунок № НОМЕР_2 в УДКСУ у Здолбунівському районі (отримувач - УК у Здолб.р-ні/с.М.Мощаниця/18050400, ) зараховані до загального фонду місцевого бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 18050400 "Єдиний податок з фізичних осіб", призначення платежу: "*;101;; 18050400, Єдиний податок з фізичних осіб ОСОБА_1 . Перераховано повністю;;;".

29.08.2018 кошти в сумі 85341,31грн згідно з платіжним дорученням №6976-17 від 28.08.2018, сформованого УДКСУ у Здолбунівському районі на підставі висновку про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені від 28.08.2018 №6976-17, наданого Рівненською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області, були перераховані з рахунку № НОМЕР_2 : отримувач - УК у Здолб.р-ні/с.М.Мощаниця/18050400 на рахунок НОМЕР_3 : отримувач УК у Здолб.р-ні/с.Н.Мощаниця/18050400; призначення платежу: "*;108; НОМЕР_1 ;перерахування єдиного податку з ф/о ОСОБА_1 ; 28.08.2018; 6976-17;".

Отже, сплачені позивачем 17.08.2018 кошти в сумі 85341,31грн були зараховані до загального фонду місцевого бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 18050400 "Єдиний податок з фізичних осіб", а 29.08.2018 органом Державного казначейства на підставі висновку відповідача було змінено лише рахунок отримувача.

Верховним Судом України та Верховним Судом у постановах від 16.06.2015 у справі №21-377а, від 20.02.2018 у справі №816/591/16, від 21.02.2018 у справі №813/1008/16, від 14.02.2018 у справі №816/1254/17, від 12.06.2018 у справі №826/1/16 (К/9901/28108/18), від 17.01.2018 у справі №2а-2686/09/2670 (К/9901/2649/18), від 24.10.2018 у справі №760/6097/16-а (2а/760/590/16), від 14.11.2018 у справі № 805/3665/16-а викладено наступні висновки: здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до бюджету в строк, встановлений п.295.3 ст.295 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у визначений законодавством строк, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до Державного бюджету.

Враховуючи зазначені висновки судів касаційної інстанції та встановлені у даній справі обставини, суд дійшов висновку про те, що дії фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафу, передбаченого п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України.

Щодо дотримання відповідачем порядку проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Пунктом 76.1 статті 76 Податкового кодексу України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно пп.75.1.1. п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Отже, законодавцем чітко визначено, що для перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання необхідно використовувати виключно дані, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, зокрема, це: інформація з податкових накладних, податкових декларацій, дані з відповідних реєстрів, що можуть свідчити про дату операції, нараховану суму грошового зобов`язання, сплату такого грошового зобов`язання.

З акту камеральної перевірки, на підставі якого було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення вбачається, що інспектор, проводячи перевірку, використав лише заяву позивача про застосування спрощеної системи №4782 від 16.09.2016, тоді, як в силу вимог п.76.1 ст.76 Податкового кодексу України камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність. Зазначеної вимоги інспектором дотримано не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не дотримано порядку проведення камеральної перевірки, оскільки не враховано дані з податкових декларацій та відповідних реєстрів, що можуть свідчити про дату сплати позивачем грошового зобов`язання з єдиного податку.

Порядок оформлення результатів перевірок регламентовано ст.86 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.86.2 ст.86 Податкового кодексу України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Судом встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акта перевірки від 22.08.2019 №013451/17-00-50-13/ НОМЕР_1 , який відповідає наведеним вимогам.

Проте, позивачем було отримано від відповідача ще й не оформлений належним чином акт від 13.06.2019 №010567/17-00-50-13/ НОМЕР_1 , в якому зафіксоване порушення, тотожне викладеному в акті від 22.08.2019 №013451/17-00-50-13/ НОМЕР_1 .

Навність одночасно двох актів, складених за результатом камеральної перевірки податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у яких зафіксоване одне й теж порушення, суд не може розцінювати як технічну помилку, оскільки розбіжності існують як в номері акта, так і в даті його складання. При цьому, акт від 22.08.2019 №013451/17-00-50-13/ НОМЕР_1 було складено відповідачем після надіслання позивачем заперечень на акт від 13.06.2019 №010567/17-00-50-13/ НОМЕР_1 . Про результати розгляду таких заперечень позивача, всупереч вимогам п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України, повідомлено не було.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 10.09.2019 № не відповідає критеріям обґрунтованості, розсудливості та пропорційності, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає до скасування.

Крім того, з 10.06.2016 набув чинності Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, згідно з яким оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи (пункти 3-5 розділу І); З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України.

Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників (пункт 1 розділу ІІ). У розділі VII Порядку визначений механізм перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена відповідальним юристом в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, щодня автоматично відображається в реєстрі "Апеляційне та судове оскарження" підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Аналізуючи наведені правові норми, суд дійшов висновку, що оскарження платником податків і зборів індивідуального акта, яким контролюючим органом здійснено нарахування такому платнику відповідних податків і зборів, свідчить про наявність у платника матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та зобов`язань платника податків і зборів.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.02.2018 у справі №816/2042/16 (№К/9901/3492/17), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, вимогу щодо зобов`язання відповідача внести зміни до картки особового рахунку позивача шляхом скасування нарахованого спірним податковим повідомленням-рішенням штрафу належить задовольнити, зобов`язавши податковий орган внести відповідні коригування до особового рахунку позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував обставини щодо правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, а позивач довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення повністю.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 768,40грн, сплачені як судовий збір згідно з платіжним дорученням від 06.12.2019 №4 (а.с.4).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, 33023, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 10.09.2019 № про зобов`язання сплатити штраф у сумі 8531,64грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області здійснити коригування особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку платника податків нарахованого штрафу за платежем "єдиний податок з доходів фізичних осіб" у сумі 8531,64грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Головного управління ДПС у Рівненській області (), судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28 лютого 2020 року.

Суддя Дудар О.М.