Справа № 405/8076/19
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/8076/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді: Шевченко І. М.

при секретарі: Фришко А.Ю.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, інспектора 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Гордієнка Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1641151 від 18.10.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, інспектора 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Гордієнка Олександра Володимировича, в якому просить скасувати постанову серії ЕАК № 1641151 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 18.10.2019 року, закрити справу про адміністративне правопорушення. Окрім цього просить, визнати дії інспектора 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Гордієнка Олександра Володимировича, по обвинуваченню у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КупАП, при складанні постанови ЕАК № 1641151 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.10.2019 року без відповідних доказів і підстав - протиправними, всі судові витрати покласти на відповідачів солідарно.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначив, що 18.10.2019 року о 23 год. 59 хв. відносно нього, інспектор 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції Гордієнко Олександро Володимирович виніс постанову серії ЕАК №1641151 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яке полягало в тому, що, начебто, він керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 , 18.10.2019 року о 23 год. 52 хв. на 703 км автодороги М12 Кропивницький-Тернопіль-Стрий, здійснив зупинку безпосередньо на перехресті та при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія на право керувати транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.4.а ПДР України, та відповідно скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП за, що на нього накладено стягнення у вигляді штраф у в розмірі 425 грн.

Із вказаною постановою він не згоден, обставини, зазначені в постанові, не відповідають дійсності, постанова складена з порушенням вимог, чинного законодавства.

Крім того, позивач також зазначив, що притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та неправомірним, оскільки вказаного у постанові правопорушення він не вчиняв, при собі мав всі необхідні документи, які пред`явив працівнику поліції.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, додатково зазначив, що правил дорожнього руху які стали підставою звернення до нього працівників поліції він не скоював, машина на перехресті не стояла, як зазначили працівники поліції, попросив скористатися правовою допомогою, а тому йому не зрозумілі причини винесення постанови, оскільки всі необхідні документи він надав для огляду працівнику поліції. Наголосив, що працівники поліції підійшли до нього о 23 год. 03 хв., а постанову винесено о 23 год. 52 хв., проте в цей час він вже перебував вдома.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не сповістили. Відповідач інспектор 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції Гордієнко Олександр Володимирович, через канцелярію суду надав відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що 18.10.2019 року о 23:52 год. при здійсненні патрулювання було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 , на 703 км А/Д М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку безпосередньо на перехресті та при перевірці документів не пред`явив для ознайомлення посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП.

На підтвердження правомірності винесення постанови, до відзиву на адміністративний позов відповідачем додано, як доказ по справ,і матеріали відео-фіксації з місця адміністративного правопорушення від 18.10.2019 року, що здійснювалась на нагрудний відео реєстратор та відео реєстратор патрульного автомобіля.

На підставі зазначеного, відповідач просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, переглянувши відео надане відповідачем, суд на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, відповідно до вимог якої, розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі наступних фактичних даних.

Так, судом встановлено, що 18.10.2019 року інспектором 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції Гордієнком Олександром Володимировичем винесено постанову серії ЕАК № 1641151 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Вказана постанова мотивована тим, що 18.10.2019 року о 23 год. 52 хв. на 703 км автодороги М12 Кропивницький-Тернопіль-Стрий, керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку безпосередньо на перехресті та при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Підпунктом «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, крім іншого, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил.

Диспозицією ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оцінюючи надані відповідачем в якості доказу відео-файли, які містяться на диску доданому до відзиву та переглянутому в судовому засіданні, судом відзначається, що зазначені файли не містять порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, відповідачем при винесенні постанови про адміністративне правопорушення порушено положення ст. 280 КУпАП, достеменно не встановлено чи був винен позивач у вчиненому правопорушенні, враховуючи, що крім постанови будь-яких інших доказів не наведено, а згідно встановлених обставин справи та відео фіксації з місця події, порушення ПДР ОСОБА_2 Д.М. не скоював, наявність складу адміністративного правопорушення не підтверджується.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не проведено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, на підставі чого адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1641151 від 18.10.2019 року відносно позивача, підлягає скасуванню.

Окрім того, позивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови серії ЕАК № 1641151 від 18.10.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яка не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, а обов`язковою умовою для визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень є наявність порушення прав свобод та законних інтересів фізичної або юридичної особи вказаним рішенням, а саме створення владним органом, шляхом виконання власних або делегованих владних повноважень, юридичного факту, який породжує, припиняє або істотно змінює права та обов`язки особи, щодо якої прийнято рішення.

Відповідно до пункту 4 наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року № 1395 встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідач інспектор 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції Гордієнко Олександр Володимирович, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення діяв в межах наданих йому Кодексом України про адміністративні правопорушення повноважень та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 1641151 від 18.10.2019 року та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Стосовно вимоги позивача, щодо витрат на правничу допомогу судом відзначається наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Відповідно до ч. 1-5 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, позивачем повинен бути доведений сам факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у конкретному розмірі. При цьому суд зобов`язаний дослідити згоду позивача на оплату конкретної суми витрат на професійну правничу допомогу, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог ця сума покладається на самого позивача.

Так, позивачем до позову додано копію детального опису робіт (наданих послуг) на 1 арк. та квитанцію без номера від 04.11.2019 року на 1 арк.

Згідно копії детального опису робіт (наданих послуг), надані наступні послуги:

- аналіз законодавства, збирання доказів;

- складання позовної заяви і формування додатків

Вартість наданою адвокатом правничої допомоги узгоджена сторонами у фіксованому розмірі і складає 2 000 грн.

При цьому, згідно копії детального опису робіт (наданих послуг) між позивачем та адвокатом Усатенком Ю.Ю. було укладено договір про надання професійної допомоги від 04.11.2019 року, який не було наданий до суду, тобто порушено вимоги п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України.

Крім того, суд позбавлений можливості перевірити об`єм наданих послуг правничої допомоги, оскільки згідно копії детального опису робіт (наданих послуг), відсутня інформація про витрачений адвокатом Усатенком ОСОБА_3 . час (з розбивкою погодинно) на аналіз законодавства і збирання доказів, складання позовної заяви і формування додатків.

Стосовно виконаної адвокатом роботи щодо збирання доказів і формування додатків, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

До справи долучено лише копію винесеної відповідачем постанови, яка за своєю юридичною природою не є доказом відсутності вини позивача у скоєнні правопорушення.

Відносно формування адвокатом додатків суд зазначає, що при зверненні в суд з позовом ОСОБА_1 долучено детальний опис (наданих послуг) та квитанцію без номера стосовно іншого позивача, що свідчить на користь того, що робота по формуванню додатків не зайняла тривалий час.

Оремо слід зауважити, що при підготовці позовних вимог адвокатом не заявлено вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу саме на користь позивача, зазначено лише, що судові витрати необхідно покласти з відповідачів солідарно, тому залишається не зрозумілим з яких асигнувань та на чию користь суд має стягнути кошти. В судовому засіданні позивачем не уточнено дану вимогу.

Дана справа визначена судом як справа незначної складності, тому заявлені до відшкодування позивачем витрати на оплату послуг адвоката не можуть вважатись співрозмірними та неминучими.

Суд вважає, що аналіз законодавства, збір доказів, складання позовної заяви та формування додатків за своїм змістом не свідчать про необхідність витрачання адвокатом значного обсягу часу. Окрім цього суд констатує, що надавши згоду на оплату в розмірі 2 000 грн. за надання правничої допомоги, позивач розумів, що в разі відмови в задоволенні позовних вимог сума витрат покладається на нього.

Таким чином, позивачем не доведено, що витрати на правничу допомогу були неминучими, їх розмір суд вважає необґрунтованим та неспівмірним з об`ємом наданої адвокатом правничої допомоги, а тому суд дійшов до висновку, щодо відсутності підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 12, 14, 19, 25, 132, 139, 192-194, 228, 241, 242, 244-246, 250 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, інспектора 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Гордієнка Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1641151 від 18.10.2019 року задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1641151 від 18.10.2019, винесену інспектора 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Гордієнком Олександром Володимировичем відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППФО НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, місце знаходження: 25030, м. Кропивницький, вул. Ю.Бутусова, буд. 22-Б.

Відповідач: інспектор 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції Гордієнко Олександр Володимирович, місце знаходження місця роботи: 25030, м. Кропивницький, вул. Ю.Бутусова, буд. 22-Б.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда підпис І. М. Шевченко