Справа № 428/157/20
Суддя: Тесленко І. О.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кремінна

02 березня 2020 року Справа № 428/157/20

Провадження № 2-а/414/17/2020

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участі секретаря судового засідання Горбаньової Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кремінна в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 3 роти Іванова Романа Олександровича (місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8) про скасування постанови серії ЕАК №1881413 від 19.12.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

вирішив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що постановою інспектора роти №3 першого батальйону Управління патрульної поліції в м. Лисичанск Іванова Романа Олександровича серія ЕАК №1881413 від 19.12.2019 року його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП за те, що 19.12.2019 року о 18:39 годині в м. Сєвєродонецьк по вул. Гагаріна, 18, керуючи транспортним засобом Ауді А6 (номерний знак НОМЕР_1 ), здійснив проїзд на заборонений червоний поєднаний з жовтим сигналом світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3. є ПДР України. Він з нею не згодний, оскільки на відеозаписах з нагрудної камери DSJ - X300079_BB0079 та реєстратора 006332, що додаються до постанови, відсутній склад адміністративного правопорушення. Також вважає, що інспектор лейтенант поліції Іванов Р.О. під час спілкування з ним та винесення постанови порушив ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

Позивач в судовому засіданні повністю підтримав свої вимоги, заявлені в адміністративному позові, зазначив, що не їхав на заборонене світло регулюючого рух світлофору, тож, зупинений та притягнути до адміністративної відповідальності співробітниками поліції був безпідставно.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Разом з тим, відповідач надав заяву, в якій позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, надав суду диск з відеозаписом вчиненого правопорушення.

Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, 19 грудня 2019 року позивач рухався по проспекту Гагаріна у м. Сєвєродонецьку Луганської області на автомобілі Audi A6 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та був зупинений інспектором ОР 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенантом поліції Івановим Р.О.

На місці зупинки автомобіля Івановим Р.О. було винесено стосовно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАК №1881413 від 19.12.2019 року, якою позивача було визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

У Постанові зазначено, що 19.12.2019 року о 18:39:04 м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна 18, водій, керуючи ТЗ, здійснив проїзд на забороняючий червоний поєднаний з жовтим сигналом світлофора, чим порушив п.8.7.3.є ПДР - порушення проїзду на заборонений сигнал - поєднаний червоний і жовтий сигнал, що забороняє рух і інф. про наступне вмикання зеленого сигналу.

У Постанові зазначено, що до неї додаються: відеозапис з нагрудної відеокамери DSJ - X300079_BB0079 та відеозапис з реєстратора 006332.

Судом у судовому засіданні було досліджено диск з зазначеними відеозаписами, згідно одного з яких автомобіль Ауді А6 стояв на регульованому перехресті на червоний знак світлофора та при зміні на жовтий, а потім зелений автомобіль перетнув зазначене перехрестя. З наданого матеріалу зробити однозначний висновок про те, на який саме колір світлофору автомобіль перетнув регульоване перехрестя зробити не можна. Тому досліджена інформація не підтверджує наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. У справах щодо застосування суб`єктом владних повноважень чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідачем не надано до матеріалів справи будь - яких доказів, які безапеляційно доводили б провину ОСОБА_1 та те, що у діях позивача 19.12.2019 року був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, зокрема, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У таких випадках уповноваженими особами (посадовими особами) на місті вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Згідно з п.п.1-2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 9-10 розділу ІІІ зазначеної інструкції встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Гагаріна у м. Сєвєродонецьк не порушував п.8.7.3.є Правил дорожнього руху, затверджених 10 жовтня 2001 р. Постановою КМУ № 1306, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №1881413 від 19.12.2019 року не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

На підставі ст.ст. 55, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 205, 242-246, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, суд

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 3 роти Іванова Романа Олександровича (місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 1881413 від 19.12.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 02 березня 2020 року.

Суддя І.О. Тесленко