Справа № 200/126/20-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 р. Справа№200/126/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши у порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з платника податків податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області (далі позивач, ГУ ДПС у Донецькій області) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) із позовом про стягнення податкового боргу у загальному розмірі 177 610,13 грн, а саме:

12 315,21 грн. військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

пеня: 1602,23 грн. та 0,03 грн., нарахована згідно пп. 129.1.2 п. 129.1 ПК України;

17 000,00 грн. адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів

148 294,92 грн. податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

пеня: 19 226,85 грн.; 0,02 грн.; 0,38 грн., нарахована згідно пп. 129.1.2 п. 129.1 ПК України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про наявність у відповідача податкового боргу у розмірі, що раніше не був заявлений до суду у сумі 177 610,13 грн. Вказаний податковий борг є узгодженим, проте самостійно не погашений. Відповідачу у порядку та у строки, передбачені ПК України, направлена податкова вимога, проте податковий борг фізичною особою у визначені строки не сплачено, що є підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року з метою забезпечення права відповідача на доступ до правосуддя, вирішено розгляд справи здійснювати у відкритому у судовому засіданні. Виклик відповідача додатково здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України 28.01.2020 та 13.02.2020.

У судове засідання від 27.02.2020 сторони у справі не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не заявлено.

Суд, керуючись ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи здійснив у письмовому провадженні.

Судом встановлені такі фактичні обставини у справі.

ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку у ГУ ДПС у Донецькій області Мар`їнське управління Великоновосілківська ДПІ; Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг у розмірі 177 610,13 грн, а саме.

Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 12 315,21 грн., що виник на підставі:

податкового повідомленням-рішенням форма «Р» від 26.04.2019 № на загальну суму 10 713,73 грн.

за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, визначеного вказаним вище податковим повідомленням рішенням, на підставі пп. 129.1.2 п. 129.1 ПК України нараховано пеню у загальному розмірі 1602,26 грн.

Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 17 000,00 грн., донараховано податковим повідомленням-рішенням форми «ПС» від 26.04.2019 № .

Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 148 294,92 грн., що виник на підставі:

податкового повідомлення рішення форми «ПС» від 26.04.2019 № на суму 510,00 грн.;

податкового повідомлення рішення форми «Р» від 26.04.2019 на суму 128 564,52 грн.;

за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, визначеного вказаним вище податковими повідомленнями-рішеннями, на підставі пп. 129.1.2 п. 129.1 ПК України нараховано пеню у загальному розмірі 19 227,25 грн.

Перелічені податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі акта перевірки від 29.03.2019 № 319/05-99-13-02/ НОМЕР_1 , який направлено на податкову адресу відповідача поштовим відправленням № 764 та вручено 06.04.2019, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

01 квітня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області складено акт неявки та відмови від підпису акта документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 за № 710/05-99-13-02.

Вказані вище податкові повідомлення-рішення направлено відповідачу із супровідним листом від 26.04.2019 № 3335133/10/05-99-13-02-29 поштовим відправлення № 407 та вручено 23.05.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення

У зв`язку із несплатою ФОП ОСОБА_1 узгоджених сум податкових зобов`язань, ГУ ДФС у Донецькій області сформовано податкову вимогу «Ф» від 04.06.2019 № 66883-49, яка направлена на податкову адресу боржника поштовим відправленням 686 та повернута відправнику «інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

На день розгляду справи сума податкового боргу відповідачем не погашена, що підтверджується ІКП платника.

Надані у справі письмові докази, перелічені вище, досліджені судом у порядку ст. 211 КАС України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 67 Конституції України та підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 36.1 статті 36 ПК України на відповідача покладений обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Грошове зобов`язання платника податків, відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

За змістом п. 56.18. ст. 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. (абз.4 п. 56.18. ст. 56 ПК України).

У ході розгляду справи доказів оскарження у судовому чи адміністративному порядку та скасування перелічених вище податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги не встановлено.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного суду від 11.09.2018 справа № 810/4417/16 міститься такий правовий висновок: «Таким чином, судом апеляційної інстанції обґрунтовано враховано, що питання правомірності прийняття позивачем податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги не охоплюється предметом даного позову, оскільки дані рішення суб`єкта владних повноважень не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Крім того, судом апеляційної інстанції доречно звернуто увагу на те, що відповідач не позбавлена права оскаржити податкове повідомлення-рішення протягом строку, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України.»

У постановах Верховного суду від 31.08.2018 справа № 826/14195/16 та від 23.05.2019 року справа №807/2011/16 зазначено: «Оскільки предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача несплаченого податкового боргу, то предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу в судовому порядку; встановлення факту його сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі, в черговості, та за рахунок платежів, встановлених Податковим кодексом України, тощо».

У зв`язку із викладеним, суд керується наступним.

Статтею 42 ПК України встановлено порядок листування з платником податків.

Відповідно до п. 42.1. ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Судом встановлено, що перелічені вище податкові повідомлення-рішення та податкова вимога направлені відповідачу з дотримання вказаних вище положень ПК України.

Стаття 59 ПК України. Податкова вимога.

59.1. У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

59.3. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога від 04.06.2019 форми «Ф» № 66883-49 положенням ст. 59 ПК України відповідає.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Станом на день розгляду справи суду не надано доказів погашення відповідачем в добровільному порядку податкового боргу, що є предметом даного позову.

Відповідно до п.п. 20.1.28 та 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право стягувати з банків та інших фінансових установ пеню за несвоєчасне виконання ними рішень суду та доручень платників податків про сплату податків, зборів, платежів; звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п.95.3 ст.95 ПК України). Згідно пункту 95.4 статті 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Відтак, виходячи з вимог ст. 95 ПК України, податкова заборгованість платників податків стягується контролюючим органом на підставі рішення суду шляхом: стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та за рахунок реалізації майна платника податків, що перебуває у податковій заставі; стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків. При цьому, право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з платника податків виникає у контролюючого органу через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, враховуючи наявність у відповідача податкового боргу, підтвердженого наданими позивачем доказами, та у зв`язку з закінченням шістдесятиденного строку з дня надіслання відповідачу податкової вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Керуючись пп. 15.5 Розділу VII Перехідних положень, статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення з платника податків податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 податковий борг в розмірі 177 610,13 гри., а саме: військовий збір, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11011001) в сумі 12 315,21 грн. адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів (код бюджетної класифікації 21081500) в сумі 17 000 гри. податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11010500) в сумі 148 294,92 грн.

Повний текст рішення виготовлений 03 березня 2020 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Буряк