Справа № 463/110/20
Суддя: Стрепко Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/110/20
Провадження № 2-а/463/32/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Коник О.Б.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора СРПП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Букрія Дмитра Олеговича про скасування постанови та закриття провадження у справі,

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №733082 від 2 січня 2020 року, закриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 2 січня 2020 року о 13 годині 38 хвилин, був зупинений працівниками поліції біля будинку № 3 на вул. Сагайдачного у смт Шкло Яворівського району Львівської області, які звинуватили його в порушенні п. 2.9 Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом із забрудненим заднім реєстраційним номерним знаком, що не дає змоги ідентифікувати символи номерного знаку з 20 метрів. Вважає, що ним не було порушено вимог Правил дорожнього руху, оскільки номерний знак автомобіля на якому він їхав, а саме символи зображені на ньому, можливо було ідентифікувати з віддалі більшої за 50 метрів. Вказує, що відсутні будь-які докази вчинення ним адміністративного правопорушення, такі не були пред`явленні при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Матеріали позову надійшли до суду 3 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 8 січня 2020 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, запропоновано відповідачам представити відзив і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, а також витребувано в останньіх матеріали справи про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , які стали підставою винесення постанови серії БАА №733082 від 2 січня 2020 року.

Розгляд справи 13 січня 2020 року було відкладено у зв`язку з відсутністю в суду доказів належного повідомлення відповідачів про час і місце судового розгляду.

29 січня 2020 року представником відповідача ГУ НП у Львівській області Терехом І.М., який діяв на підставі довіреності від 3 січня 2020 року, подано відзив, відповідно до якого в задоволені позову просив відмовити, оскільки вважає, що позивача правомірно було притягнено до адміністративної відповідальності, дії працівників поліції відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю явки в судове засідання.

В судовому засіданні 5 лютого 2020 року оголошено перерву за клопотанням позивача, оскільки він не отримав відзиву та виявив бажання подати відповідь на такий.

10 лютого 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просить позов задовольнити та звертає увагу, що відповідачем ГУ НП у Львівській області не надано жодного доказу вчинення ним адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні 28 лютого 2020 року позивач позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в ньому, просив позов задовольнити.

Відповідач інспектор СРПП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції Букрій Д.О. в жодне з судових засідань не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про час і місце проведення таких, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.

Представник відповідача ГУ НП у Львівській області в судове засідання не з`явився, від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити участь представника ГУ НП у Львівській області в судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи обмежені строки розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення у відсутності відповідачів у справі та вважає, що клопотання представника відповідача ГУ НП у Львівській області Тереха І.М. до задоволення не підлягає, оскільки це вже повторна неявка в судове засідання представника вказаного відповідача, а КАС України встановлено обмежені строки для розгляду справ вказаної категорії.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, в тому числі надані позивачем відеозаписи та фото подій 2 січня 2020 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 2 січня 2020 року постановою серії БАА №733082 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. З постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Тойота Авенсіс номерний знак НОМЕР_1 2 січня 2020 року о 13 годині 38 хвилин в смт Шкло по вул. Сагайдачного, 3 із забрудненим заднім реєстраційним номерним знаком, що не дає змоги ідентифікувати символи номерного знаку з 20 метрів.

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст.ст. 121, 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Між тим, на думку суду, жодним доказом наявність адміністративного правопорушення в діях позивача встановлена не була.

Дійсно, за змістом ч. 5 ст. 258 КУпАП, відповідач не був зобов`язаний складати протокол у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, він мав право це зробити. У випадку, коли особа заперечує факт вчинення правопорушення, саме протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП міг бути доказом його вчинення.

Цей же протокол був би доказом роз`яснення позивачу прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. У цьому ж протоколі позивач мав би змогу надати свої пояснення і це було б належним чином зафіксовано.

Так відповідно до вимог пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Обов`язок дотримуватися названих вимог відповідачі мають і у випадках коли складення протоколу не передбачається КУпАП.

Так само названою інструкцією чітко передбачено таку стадію розгляду справи, як фіксацію правопорушення та формування доказової бази (розділ ІІІ документування адміністративних правопорушень). При цьому пунктом 1 цього розділу визначено, що обов`язок отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судове засідання сторона відповідача не з`явилася, матеріалів адміністративної справи на підставі яких позивача було притягнено до адміністративної відповідальності також не надала. Крім того, не представила суду жодного достатнього та належного доказу в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Натомість з оглянутих в судовому засіданні відеозаписах та фотознімках події, яка мала місце 2 січня 2020 року за участю позивача та працівників поліції вбачається, що номерний знак транспортного засобу Тойота Авенсіс НОМЕР_1 є доволі чистим та легко ідентифікується, що підтверджує відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Оскаржувана постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

Маючи, перед прийняттям оскаржуваної постанови заперечення позивача щодо обставин спірного правопорушення, суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували порушення правил дорожнього руху та спростовували свідчення позивача, але такі докази відповідачами суду не представлено. Постанова поліцейського не містить посилань на жоден з доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. За таких обставин суд не вправі вважати доведеним факт правопорушення.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, в ході судового розгляду встановлено, що постанову серії БАА №733082 від 2 січня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесено з порушенням вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП, в зв`язку з чим дану постану слід скасувати, як таку, що винесена з порушенням передбачених законодавством вимог, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Крім того, в даному випадку суд прийшов до переконання, що постанову слід скасувати, що не потребує додатково визнавати її противною, що не передбачено ст. 286 КАС України, а тому суд в частині визнання постанови протиправною відмовляє.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а також викладі обставин, які не стосуються предмета оскарження, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Керуючись ст.ст. 77, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора СРПП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Букрія Дмитра Олеговича про скасування постанови та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА №733082 від 2 січня 2020 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволені решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачі: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108833;

Інспектор СРПП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Букрій Дмитро Олегович, місцезнаходження: 81000, Львівська область, м. Яворів, вул. І.Франка, 16.

Суддя: Стрепко Н.Л.