Справа № 299/26/20
Суддя: Надопта А. А.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/26/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді-Надопта А.А.,

секретар судового засідання-Онисько С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області Попович Івана Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

08.01.2020 року до Виноградівського районного суду надійшов позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області Попович І.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 03.01.2020 року в приміщенні ВДВС Виноградівського РУЮ у відповідь на мою його заяву від 12.12.2019 року, позивачу було надано на руки копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.12.2019 року і копію Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №661470 від 18.10.2019 року.

Згідно даної Постанови серії БАА №661470 від 18.10.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП.

Постанова від 18.10.2019 року Поліцейський СРПП Хустського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області Попович Івана Івановича в присутності позивача не складалась, позивачу не оголошувалась, під розписку не вручалась.

Ознайомившись вперше, 08.08.2019 року, зі змістом даної постанови позивачу ОСОБА_1 , вперше стало відомо про накладення на нього штрафу.

Особистий підпис на постанові відсутній, наявний запис «відмовився» не відповідає дійсності, в постанові зазначається, що копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності надіслано рекомендованим листом без вихідного номера і без дати, що теж підтверджує факт не надсилання на адресу позивача постанови ВДАІ.

Відповідно до ст. 288 п. 3 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до суду в порядку визначеному Кодексом про адміністративне судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з вказаних позивачем ОСОБА_1 , обставин та поданих доказів строк оскарження постанови про адміністративне правопорушення позивачем пропущений з поважних причин, оскільки постанова в справі про адміністративне правопорушення від 18 жовтня 2019 року, під розписку не вручалась, а надсилались поштою, з вини відповідача поза 10-ти денним строком на оскарження, і отримав її у відповідь на свою заяву від 12.12.2019 року поштою, з незалежних від себе причин, тільки через майже три місяці з моменту їх складання (заповнення).

Далі позивач зазначає, що оскаржувану постанову вважає протиправною, необґрунтованою, необ`єктивною, упередженою, і такою що винесена з порушенням норм КУпАП України, наказу МВС України №1395 Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 року

Згідно частини 2 статті 122 КУпАП (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху) «Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди»

Згідно Розділу 16 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 14.6, - «Обгін заборонено: а) на перехресті.

Тобто відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП «порушення правил обгону» наступає при здійсненні обгону на перехресті або ближче ніж за 100 перед пішохідним переходом поза населеним пунктом, ні першого ні другого не було, позивач на перехресті нікого не обганяв.

Жодних належних і допустимих доказів для притягнення позивача до відповідальності у відповідача не було.

За таких викладених підстав дії відповідача по заповненню Постанови, без позивача ОСОБА_1 , з порушенням його прав, без об`єктивного проведення розгляду справи, є протиправними і не обґрунтованими, і такими, що грубо порушили права та законні інтереси позивача, у зв`язку із чим просить суд задоволити заявлений ним позов.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи хоча про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання повідомлення, відзиву на позовну заяву відповідачем не надіслано.

Відповідно до вимог ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Cуд, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно даної Постанови серії БАА №661470 від 18.10.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП.

Постанова від 18.10.2019 року Поліцейський СРПП Хустського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області Попович Івана Івановича в присутності позивача не складалась, позивачу не оголошувалась, під розписку не вручалась.

Ознайомившись вперше, 08.08.2019 року, зі змістом даної постанови позивачу ОСОБА_1 , вперше стало відомо про накладення на нього штрафу.

Відповідно до ст. 288 п. 3 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до суду в порядку визначеному Кодексом про адміністративне судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з вказаних позивачем ОСОБА_1 , обставин та поданих доказів строк оскарження постанови про адміністративне правопорушення позивачем пропущений з поважних причин, оскільки постанова в справі про адміністративне правопорушення від 18 жовтня 2019 року, під розписку не вручалась, а надсилались поштою, з вини відповідача поза 10-ти денним строком на оскарження, і позивач отримав її у відповідь на свою заяву від 12.12.2019 року поштою, з незалежних від себе причин, тільки через майже три місяці з моменту їх складання (заповнення).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскаржувана постанова є протиправною, необґрунтованою, необ`єктивною, упередженою, і такою що винесена з порушенням норм КУпАП України, наказу МВС України №1395 Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 року, поскільки, згідно п.8. Розділу 3, - «Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП)».

В судовому засіданні встановлено, що справа зовсім не розглядалась, і постанова в присутності позивача не складалась, права позивачу не роз`яснювались і, тому її винесено з порушенням прав передбачених ст.268 КУпАП.

Суть правопорушення» в Постанові не описана належним чином, не конкретизована (не вказано, який саме автомобіль позивач обганяв, що суперечить вимогам КУпАП та Правилам дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Згідно частини 2 статті 122 КУпАП (Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху) «Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди»

Згідно Розділу 16 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 14.6, - «Обгін заборонено: а) на перехресті.

Тобто відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП «порушення правил обгону» наступає при здійсненні обгону на перехресті або ближче ніж за 100 перед пішохідним переходом поза населеним пунктом, ні першого ні другого в ситуації з позивачем не було, позивач на перехресті не здійснював маневру обгону.

Відповідно до Стаття 251 КУпАП, - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, якії притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки. відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відєозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху,_ протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.1 КУпАП, - «Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності».

Стаття 247 КУпАП (Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення), - «Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення».

Відповідно до статті 9 КУпАП (Поняття адміністративного правопорушення),-«Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок-, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Статтею 252. Кодексу (Оцінка доказів) чітко зазначено, що «Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосві дом істю».

Водночас, згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 33 КУпАП закріплено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, відповідно до ст.280 КУпАП уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Жодних належних і допустимих доказів для притягнення позивача ОСОБА_1 до відповідальності у поліцейського СРПП Хустського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області не було.

Конституцією України статтею 8 визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, згідно яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У частині 3 статті 2 КАС України законодавцем викладені основоположні принципи адміністративного судочинства, дотримання яких перевіряють адміністративні суди при розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не надано.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, крім того не представив суду достатніх та належних доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надав документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, згідно з ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серії БАА №661470 від 18.10.2019 року, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, - «Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита».

Правовий висновок щодо застосування положень законодавства, які регулюють відносини, пов`язані зі сплатою судового збору у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності уже висловлював Верховний Суд України у постановах від 13 грудня 2016 року (справа № 21-1410а16), від 31 січня 2017 року (справа № 298/1232/15-а).

Клопотання позивача про поновлення йому строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення підлягає до задоволення.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що постанова Відповідача БАА №6614707 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,за ч.2 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сум 425 / чотириста двадцять п`ять / грн., складена з порушенням вимог ст.ст. 248,249, 256, 276-280, 283-285 Кодексу про адміністративні правопорушення України, а тому підлягає визнанню протиправною.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 - строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 661470 від 18 жовтня 2020 року за ст.122 ч.2 КУпАП.

Визнати неправомірними дії поліцейського СРПП Хустського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області Попович Івана Івановича по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст.122 ч.2 КУпАП.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського СРПП Хустського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області Попович Івана Івановича, серії БАА №661470 від 18.10.2019 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні з моменту отримання копії рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта