Справа № 462/1061/20
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/1061/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі судових засідань: Каралюс Т.Р.,

за участі позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Судомляк І.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Кліща Романа Івановича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Кліща Романа Івановича, у якому просить скасувати постанову серії ЕАК №2072979 від 06.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі. В обґрунтування позову вказав, що 03.02.2020 року на вул. Героїв УПА, 76 у м. Львів був зупинений 01 екіпажем патрульної поліції. Причиною зупинки була начебто непрацююча лампа заднього лівого стопу, у подальшому поліцейський вказав пред`явити йому документи, що позивач і зробив. Після огляду документів, поліцейський вказав, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме відсутність поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, позивач із вказаною постановою не погоджується, оскільки вважає, що у поліцейського не було підстав для перевірки документів водія, зокрема і наявності страхового поліса. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, а вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем порушено встановлений законом порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому позивач просить суд позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із підстав викладених у ньому, додатково вказали, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена з порушенням вимог закону, оскільки поліцейський не мав законних підстав для зупинки його транспортного засобу.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідачів, які у судове засідання не з`явилися, проте їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи відповідно до вимог ч. 3 ст. 268 КАС України.

У встановлений відповідачу строк для подання відзиву на позов, відповідач не подав такого без поважних причин.

Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Судом встановлено, що 06.02.2020 року заступником командира 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Кліщ Р.І., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2072979 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень /а.с.3/.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається із тверджень позивача, поліцейський аргументував причину зупинки тим, що у автомобілі, яким керував позивач була технічна несправність, а саме у такому не горів ліхтар заднього лівого стоп-сигналу, що є порушенням Правил дорожнього руху.

Разом з тим, відповідно до п.21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відтак, чинним законодавством України визначено лише два випадки, коли працівник патрульної поліції може вимагати у водія пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається із матеріалів справи, при зупинці транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 та перевірці у водія ОСОБА_1 наявності поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, жодної із визначених законом обставин, а саме оформлення дорожньо-транспортної пригоди чи складення протоколу щодо порушення правил дорожнього руху, для правомірності перевірки такого документа не було.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Із змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В оскаржуваній постанові, як і у матеріалах справи, відсутні будь які дані та належні докази, що у поліцейського були підстави для перевірки поліса страхування у Курець Т.С., а тому постанова про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно позивача складена неправомірно, без достатніх на те підстав.

Суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Суд приходить до переконання, що відповідач не довів того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови прийняв зазначене рішення на підставі об`єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду не представлено.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак, небажання відповідача надавати докази в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.3 ст. 205 КАС України.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що судом не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, спірну постанову слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.

Керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. 2, 5, 9, 72, 77, 134, 241-246, 257-263, 286, 293 КАС України, ст. 7, 9, 126, 245, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Кліща Романа Івановича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК №2072979 від 06.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення або складання тексту судового рішення.

Текст рішення суду складений 03 березня 2020 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.