Справа № 460/505/20
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2020 року м. Рівне №460/505/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо нарахування ОСОБА_1 збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нараховувати ОСОБА_1 з 01.12.2019 збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, без переведення пенсії на умови обрахунку, що визначені ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Мотивуючи вимоги позову позивач зазначав, що він є особою, потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи (4 категорія) та отримує пенсію за віком, з огляду на що, звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначив, що листом від 20.12.2019 відповідачем було відмовлено у проведенні перерахунку. Вказував, що така відмова є протиправною та безпідставною. При цьому, зазначав про помилковість твердження відповідача щодо необхідності здійснення обрахунку його пенсії за вимогами ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З огляду на наведене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.02.2020 прийнято дану позову заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24.02.2020 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він вказував на те, що вимоги позивача щодо здійснення перерахунку є безпідставними. Зазначив, що позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком, розмір якої визначено на умовах ч.1 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Статтею 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було встановлено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85% заробітку. З покликанням на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.10.2019 по справі №809/627/18, зазначав, що з огляду на внесення змін до вказаної норми Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII та на те, що позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а залишився на пенсії за віком на умовах ч.1 ст.27 вказаного Закону, то відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно відмовив у перерахунку пенсії позивача відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Також відповідач вказував на те, що заява про проведення перерахунку пенсії була подана позивачем відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян", відповідно, рішення щодо відмови у перерахунку пенсії управлінням не приймалось. Крім того, у поданому відзиві пенсійний орган наголошував на відсутності у нього коштів на відшкодування витрат позивача на судовий збір. На підставі наведеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.17-19).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Також з наявного в матеріалах справи пенсійного посвідчення від 04.04.2018 № судом встановлено і не заперечувалося сторонами, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком, розмір якої визначений згідно з вимогами ч.1 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.5).

19.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив провести з 01.12.2019 перерахунок призначеної йому пенсії, з урахуванням ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". При цьому, зазначив, що не бажає змінювати умови свого пенсійного забезпечення, а лише прагне змінити порядок нарахування доплати по пенсії за понаднормовий стаж (а.с.7).

Листом від 20.12.2019 №П-4295/07.1-59, надісланим позивачу у відповідь на його заяву, відповідачем повідомлено, що підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відсутні. Серед іншого, пенсійний орган зазначив, що розмір доплати за понаднормовий стаж визначається відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Повідомив про те, що у разі проведення перерахунку пенсії на умовах ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір пенсії позивача зменшиться, а тому проводити перерахунок недоцільно (а.с.8).

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача в частині проведення перерахунку пенсії, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ), в редакції чинній до 11.10.2017, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII, який набув чинності з 11.10.2017, до ч.2 ст.56 Закону № 796-ХІІ внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Отже, правове регулювання спірних правовідносин змінилось, і у зв`язку зі змінами Закон № 796-ХІІ пов`язує право особи на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений ч.2 ст.56 цього Закону, з призначенням пенсії на умовах, визначених ч.2 ст. 27 Закону № 1058-IV.

З огляду на те, що позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах ч.2 ст.27 Закону № 1058-IV, що підтверджується заявою позивача про перерахунок пенсії та змістом позовної заяви, і, відповідно, залишився на пенсії за віком на умовах ч.1 ст.27 Закону № 1058-IV, то відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно відмовив позивачу у проведенні перерахунку, передбаченого ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ.

Також суд враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Валентина Никанорівна Великода проти України" суд дійшов висновку, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Суд у цьому рішенні констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, були внесено зміни.

Висновки аналогічного характеру висловлені Верховним Судом у постанові від 23.10.2019 у справі справа № 809/627/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, суд не бере до уваги посилання позивача на постанови Верховного Суду України від 07.07.2015 в справі № 21-727а15, від 20.09.2016 в справі №1601/12900/12 та постанову Верховного Суду від 14.03.2018 в справі № 316/1863/16-а, оскільки в останніх надано аналіз правовідносинам, які виникли до внесення змін Законом №2148-VIII від 03.10.2017.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні позову суд відмовляє повністю.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 березня 2020 року.

Суддя Борискін С.А.