Справа № 320/3872/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

02 березня 2020 року м.Київ 320/3872/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження питання щодо закриття провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Небатської сільської ради Бородянського району Київської області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Небатської сільської ради Бородянського району Київської області та просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) зобов"язати прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо віддведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,2200 га, яка була закріплена для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка була закріплена за об"єктом нерухомості (житловий будинок) який є власністю ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 12.02.2020 було відмовлено у задоволенні заяви позивача щодо забезпечення позову.

У судове засідання, призначене на 13.02.2020, учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у ст. 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом". У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.п. 1 - 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є вимога щодо зобов"язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо віддведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,22 га, яка була закріплена для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, яка була закріплена за об"єктом нерухомості (житловий будинок) який є власністю ОСОБА_1 .

Так, 14.09.2017 відповідно до договорів купівлі - продажу частин житлового будинку, зареєстрованих в реєстрі за № 1788 та № 1793, позивач придбала житловий будинок з частиною надвірних будівель та споруд під № 2, що знаходяться в АДРЕСА_3 ), тоді як площа 0,22 га земельної ділянки лише обліковувалась за попереднім власником житлового будинку та не була об`єктом купівлі - продажу.

Водночас з тим, 06.12.2017 Небратська сільська рада Бородянського району винесла рішення, яким надала позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність та не у розмірі, який визначено договорами купівлі - продажу, а менше (з 0,22 га надано 0,05 га).

Судом встановлено, що вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:006:0072.

З такими діями позивач не погоджується, у зв`язку з чим звернулась з даним адміністративним позовом.

Однак, під час розгляду матеріалів даної справи, судом встановлено, що рішенням Небратської сільської ради від 22.12.2018 громадянці ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:006:0072, яка розташована в межах АДРЕСА_3 .

Згідно з інформацією, яка міститься в матерілах справи, а саме з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:0072, наразі належить на праві власності ОСОБА_3 . Відповідне право власності виникло на підставі договору дарування № 606 від 18.04.2019.

Таким чином, пред`явлений позов жодним чином не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування - Небатської сільської ради Київської області.

Спір за пред`явленим позовом має очевидний цивільно - правовий характер, оскільки виник з приводу правомірності набуття права власності на земельну ділянку :03:006:0072, загальною площею 0,2322 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в межах АДРЕСА_3 та яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Так, з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач, пред`явивши адміністративний позов до Небатської сільської ради Київської області у дійсності оспорює право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0072, площею 0,2322 га.

Таким чином, спір у справі, що розглядається, стосується права власності на земельну ділянку фізичної особи, яке зареєстроване у встановленому законом порядку, тобто цивільного права, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

Отже, у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після своєї реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку не адміністративної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналіз зазначених обставин справи дає підстави суду вважати, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, а стосується захисту його приватних інтересів.

За правилами абз. 1 ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Враховуючи наведене, позов предметом якого є зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо віддведення у власність земельної ділянки позивачу, по суті являє собою формування волі однієї зі сторін стосовно визнання відповідних прав щодо неї, а тому дана справа не може бути розглянута за правилами КАС України.

З огляду на наведене та ураховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що цей спір має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, а також захисту прав чи інтересів позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 184/2470/13 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 826/631/15, постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 817/1800/16.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на те, що позов, з яким звернувся позивач, не містить публічно-правового спору, суд зазначає, що такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, представником позивача були поданні клопотання про витребування додаткових доказів у справі та виклик у судове засідання осіб в якості свідків, однак на думку суду дані клопотання, з урахуванням вищенаведеного задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх безпідставністю.

Також позивачем було подано клопотання про залучення у якості третьої особи - ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що їй належить земельна ділянка за кадастровим номером :03:006:0072.

На думку суду вказане клопотання має бути розглянуто в рамках справи, яка буде розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 13.07.2019.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Беручи до уваги, що закриття провадження у справі не пов`язане з відмовою позивача від позову, сплачена позивачем сума судового збору підлягає поверненню йому у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248, 256 КАС України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд

у х в а л и в:

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Небатської сільської ради Бородянського району Київської області про зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Копію ухвали видати (надіслати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.