Справа № 200/1187/20-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 р. Справа№200/1187/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 109 від 24.12.2019 року щодо відмови у призначенні позивачу, пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.11.2019 року № 2034 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.З статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу наступні періоди роботи в ДП «Макіїввугілля» по шахті їм.. «Бутівська» з 31.03.2008 року по 17.06.2015 рік, у ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» з 29.06.2015 року по 02.10.2017 рік, зарахувавши до загального стажу періоди з 01.09.1982 року по 13.07.1984 рік, з 23.07.1984 року по 18.10.1984 рік, з 12.11.1984 року по 28.10.1987 рік, з 04.02.1988 року по 04.05.1998 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням відповідача №109 від 24 грудня 2019 року йому було відмовлено у призначенні пенсії, яке мотивоване тим, що позивач не надав уточнюючих довідок від підприємства ДП «Макіїївугілля» по шахті ім. «Бутівська» за період роботи з 31.03.2008 року по 31.10.2014 рік.

Позивач зазначив, що відповідачем не було зараховано до трудового стажу і періоди роботи з 23.07.1984 року по 18.10.1984 рік, з 12.11.1984 року по 28.10.1987 рік, з 04.02.1988 рік по 31.05.1993 рік, з 01.06.1993 рік по 04.05.1998 рік, оскільки, на його думку, відтиск печатки підприємства на титульному аркуші трудової книжки начебто недостатньо чітко видно.

Позивач вказав, що його трудова книжка НОМЕР_1 повністю підтверджує його стаж роботи.

Крім того, позивач зазначив, що посилання відповідача на нечіткий відбиток печатки на першій сторінці його трудової книжки і, як насідок, незаконне неврахування періодів роботи до 23.03.2001 року є дивним, адже, по-перше, печатку видно, по-друге записи у трудовій книжці повністю узгоджуються іншими документами, як то навчання, а по-третє обов`язок щодо вірного заповнення трудової книжки покладається на роботодавця і не може перекладатися на працівника.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що прийнято з порушенням вимог чинного пенсійного законодавства.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач зазначає, що для призначення пенсії позивачу додатково управлінням було витребувані індивідуальні відомості про застраховану особу (номер облікової картки НОМЕР_2 ) та витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підприємство ВП «Шахта «Бутівська» ДП «Макіїввугілля» (ВАТ «Трест АШ Б») (код ЄДРПОУ ВП: 26391050, місцезнаходження: 73000, Херсонська обл., місто Херсон, Суворовський район, вул. Рішельєвська, буд. 3) та на ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» (ПАТ ««Шахтоуправління «Донбас») (, місцезнаходження: 83059, місто Донецьк, Донецька обл.).

Також долучено запит управління щодо витребування довідки про пільговий характер роботи на шахті ім. «Бутівська» ДП «Макіїввугілля» за період роботи з 31.03.2008 року по 31.10.2014 рік та довідки про реорганізацію підприємства.

На підставі наданих документів позивач претендував на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 статті 114 Закону №1058.

Згідно трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 23.07.1984 р., титульний аркуш підписаний відповідальною особою та завірений печаткою підприємства на якому вперше працював заявник, але відтиск печатки нечіткий, що унеможливлює можливість ідентифікувати підприємство.

Великоновосілківським об`єднанним управлінням Пенсійного фонду України для надання допомоги заявнику було надіслано запит до ДП «Макіїввугілля» по шахті ім. «Бутівська» за період роботи з 31.03.2008 року по 31.10.2014 рік щодо надання довідки про пільговий характер роботи.

Станом на 19.12.2019р. лист повернуто без виконання, так як підприємство не знаходиться за вказаною адресою.

На підставі п.З статті 114 Закону №1058; п.З, п.20 Постанови № 637 загальний стаж роботи позивача склав 14 років 10 місяців 22 дні, в тому числі стаж роботи на пільгових умовах відсутній, що не дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З огляду на викладене відповідач вважає, що приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії діяв в межах наданих йому законами та нормативно - правовими актами та не порушив вимоги чинного законодавства.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини даної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . (а.с. 7-8).

Позивач був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 28 листопада 2019 року № 1437-, згідно з якою позивач постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 і перемістився та зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.9).

З матеріалів справи судом встановлено, що 29 листопада 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 2034 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. З статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 03.07.2003р. № 1058 (а.с. 32).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи:

1) паспорт НОМЕР_5 445273 та ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

2) трудова книжка НОМЕР_6 ;

3) диплом НОМЕР_7 ;

4) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.11.2019р. № 1437-;

5) заява про виплату пенсії через установу Ощадбанку (а.с. 33).

24 грудня 2019 року відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії, відповідно до наданих документів (а.с. 12-13).

Зі змісту рішення видно, що для призначення пенсії позивачу додатково відповідачем витребувані індивідуальні відомості про застраховану особу (номер облікової картки НОМЕР_2 ) та витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підприємство ВП «Шахта «Бутівська» ДП «Макіїввугілля» (ВАТ «Трест АШ Б») (код ЄДРПОУ ВП: 26391050, місцезнаходження: 73000, Херсонська обл., місто Херсон, Суворовський район, вул. Рішельєвська, буд. 3) та на ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» (ПАТ ««Шахтоуправління «Донбас») (, місцезнаходження: 83059, Донецька обл. місто Донецьк). Також долучено запит управління щодо витребування довідки про пільговий характер роботи на шахті ім. «Бутівська» ДП «Макіїввугілля» за період роботи з 31.03.2008 року по 31.10.2014 рік та довідки про реорганізацію підприємства.

На підставі наданих документів позивач претендував на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 3 статті 114 Закону №1058.

Згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 23.07.1984р., виданої на ім`я ОСОБА_1 , титульний аркуш підписаний відповідальною особою та завірений печаткою підприємства на якому вперше працював заявник, але відтиск печатки нечіткий, що унеможливлює можливість ідентифікувати підприємство.

На підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу до страхового стажу враховано періоди з 23.03.2001 р. по 31.12.2003 р. та з 01.01.2004 року по 31.03.2014 року.

Уточнююча довідка для підтвердження спеціального трудового стажу, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 03.07.2003 року №10 заявником не надана.

Відповідачем було надіслано запит до ДП «Макіїввугілля» по шахті ім. «Бутівська» за період роботи з 31.03.2008 року по 31.10.2014 рік щодо надання довідки про пільговий характер роботи.

Станом на 19.12.2019 рік лист повернуто без виконання, так як підприємство не знаходиться за вказаною адресою.

На підставі п. 3 статті 114 Закону №1058; п.3, п.20 Постанови № 637 загальний стаж роботи позивача склав 14 років 10 місяців 22 дні, в тому числі стаж роботи на пільгових умовах відсутній, що не дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи наведене, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та рекомендовано звернутись за призначенням пенсії за наявності стажу роботи на пільгових умовах, або звернутись за призначенням пенсії за наявності певного віку та страхового стажу визначених статтею 26 Закону України № 1058 (а.с.12-13)

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 він працював:

- запис № 1. До вступу в Красногвардійський ОРС п/об`єднання «Макіїввуголь» навчався у ТУ №46 м. Макіївка з 01.09.1982 року по 13.07.1984 рік;

- запис №2. На підставі Наказу №108 від 20.07.1984 року 23.07.1984 року прийнятий кухарем п`ятого розряду до їдальні №4;

- запис №3. Відповідно до Наказу №149/к від 24.10.1984 року 18.10.1984 року звільнений в зв`язку з призовом до лав Радянської армії;

- запис № 4. З 12.11.1984 року по 28.10.1987 рік служба в лавах Радянської армії (В/к НУ № 8717260);

- запис № 5. 04.02.1988 року на підставі Наказу № 0145к від 03.03.1988 року прийнятий вантажником поза розрядом до цеху холодильника;

- запис № 6. На підставі Наказу № 0453к від 23.05.1992 року продовжені трудові відносини за спеціальністю вантажник поза розряду холодильника (ст.. 36 п. 2 КЗпП України);

- запис № 7. На підставі Наказу № 0306к від 31.05.1993 року 31.05.1993 року звільнений за переведенням до Акціонерного товариства «Донецький м`ясокомбінат» (ст.. 36 п. 5 КЗпП України);

- запис № 8. На підставі Наказу № 0307 к від 01.06.1993 року 01.06.1993 року прийнятий до АТ «Донецький м`ясокомбінат» за переведенням вантажником поза розрядом до цеху холодильник за контрактом;

- запис № 9. На підставі Наказу № 0365к від 04.05.1998 року 04.05.1998 року звільнений за скороченням чисельності ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації праці;

- запис № 10. На підставі Наказу № 57/к від 23.03.2001 року 23.03.2001 року прийнятий до Макіївської філії ТОВ «Трансфер» оператором пульту управління;

- запис № 11. На підставі Наказу № 04/05-к від 01.06.2005 року 01.06.2005 року переміщений до цеху по розробці переробки сталеплавильних шлаків ТОВ «Трансфер» оператором пульту управління;

- запис № 12. На підставі Наказу № 30/08-к від 11.03.2008 року 31.03.2008 року звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

- запис № 13. На підставі Наказу № 260-к від 31.03.2008 року 31.03.2008 року прийнятий учнем гірничим робітником підземним з повним робочим днем в шахті на дільниці №1 у ДП «Макіїввугілля» ВП «Шахтичима «Бутівська»;

- запис № 14. На підставі Наказу № 825-к від 12.09.2008 року 12.09.2008 року переведений гірничим робітником підземним третього розряду з повним робочим днем у шахті на дільниці №1;

- запис №15. На підставі Наказу № 404-к від 17.04.2013 року 17.04.2013 року переведений машиністом підземних установок третього розряду підземним з повним робочим днем у шахті;

- запис № 16. На підставі Наказу № 233-к від 18.06.2015 року 17.06.2015 року звільнений за ст. 36 КЗпП України за власним бажанням;

- запис № 17. На підставі Наказу № 315-к від 29.06.2015 року прийнятий 29.06.2015 року до ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» машиністом підземних установок 2 розряду з повним підземним робочим днем тимчасово на два місяці;

- запис № 18. На підставі Наказу № 431-к від 21.08.2015 року 21.08.2015 року зарахований до штату постійно;

- запис № 19. На підставі Наказу № 534-к від 08.10.2015 року 08.10.2015 року машиніст підземних установок 3 розряду з повним робочим днем;

- запис № 20. На підставі Наказу № 227-к від 02.10.2017 року 02.10.2017 року звільнений за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 16-17).

Згідно диплому № 456896 від 14 липня 1984 року, встановлено, що в період з 01.09.1982 року по 13 липня 1984 року позивач проходив навчання у технічному училищі № 46 м. Макіївки Донецької області УРСР за посадою «повар» (з умінням виконувати роботу пекаря на суднах морського флоту) (а.с.14).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788), Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058 IV (далі по тексту Закон № 1058), Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637) та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами частини 3 статті 114 зазначеного Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того з відзиву на позовну заяву судом встановлено, що причиною незарахування вищезазначених періодів роботи є те, що на першій сторінці трудової книжки позивача відтиск печатки нечіткий, що унеможливлює можливість ідентифікувати підприємство.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 р. №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 року), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції №162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 р. №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 р. 252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 р. N 412, не застосовується.

Відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за №58 (далі-Інструкції №58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Як видно з матеріалів справи, відповідач не зарахував стаж роботи позивача з 01.09.1982 року по 13.07.1984 року, з 23.07.1984 року по 18.10.1984 року, з 12.11.1984 року по 28.10.1987 року, з 04.02.1988 року по 04.05.1998 року, у зв`язку з не чітким відтиском печатки підприємства на відповідних записах.

Суд критично оцінює таку як підставу для відмову у зарахуванні стажу, оскільки, Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 у випадку порушення порядку ведення трудової книжки, не передбачає настання негативних наслідків чи відповідальності для особи, щодо якої вона складена.

Крім того, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Суд зазначає, що зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити назви підприємств та періоди роботи, з аналізу усіх граф трудової книжки (відомості про накази, реквізити посадових осіб, що вчиняли записи, тощо).

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі Ілашку та інші проти Молдови та Росії, ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров`я. Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах Пічкур проти України, Ілашку та інші проти Молдови та Росії як джерело права відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 3 статті 114 Закону України № 1058 Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Як зазначено у трудовій книжці позивача з 31.03.2008 року по 17.06.2015 року, з 29.06.2015 року по 02.10.2017 року він працював повний робочий день під землею.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи наведені вище нормативно-правові приписи, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено необхідність зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи в ДП «Макіїввугілля» по шахті їм. «Бутівська» з 31.03.2008 року по 17.06.2015 рік, у ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» з 29.06.2015 року по 02.10.2017 рік, та до страхового стажу періодів з 01.09.1982 року по 13.07.1984 рік, з 23.07.1984 року по 18..10.1984 рік, з 12.11.1984 року по 28.10.1987 рік, з 04.02.1988 року по 04.05.1998 рік.

З урахуванням вищевикладеного та з метою ефективного захисту порушених прав, свобод, інтересів позивача, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Керуючись Конституцією України, Законами України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 р. №162, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 109 від 24.12.2019 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 103, смт. Велика Новосілка, Донецька область, 85500, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 29.11.2019 року № 2034 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. З статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до його пільгового стажу наступні періоди роботи в ДП «Макіїввугілля» по шахті їм. «Бутівська» з 31.03.2008 року по 17.06.2015 рік, у ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» з 29.06.2015 року по 02.10.2017 рік та зарахувавши до його загального стажу періоди з 01.09.1982 року по 13.07.1984 рік, з 23.07.1984 року по 18.10.1984 рік, з 12.11.1984 року по 28.10.1987 рік, з 04.02.1988 року по 04.05.1998 рік.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 103, смт. Велика Новосілка, Донецька область, 85500, ).

Рішення складено у повному обсязі 03 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч