Справа № 320/898/19
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року м. Київ справа № 320/898/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький хлібзавод №3" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Запорізький хлібзавод №3" (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22 листопада 2018 р. № , № та № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення. Стверджував, що господарські операції між позивачем та Товариством з обмежено відповідальністю «Продсістем Компані», Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» є реальними господарськими операціями, спрямованими на настання реальних наслідків. Вважає, що правомірно включив до складу податкового кредиту суми ПДВ за результатами операцій з цими контрагентами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

27 березня 2019 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав. Стверджує, що з акту перевірки вбачається здійснення Товариством з обмежено відповідальністю «Продсістем Компані», Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» нереальних (безтоварних) господарських операцій на адресу позивача у зв`язку з відсутністю в ланцюгу формування податкового кредиту Товариству з обмежено відповідальністю «Продсістем Компані», Товариству з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» від постачальників реального джерела походження, які реалізовані позивачем, згідно наданих до перевірки документів, складених з порушенням принципу бухгалтерського обліку та фінансової звітності превалювання сутності над формою операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (абзац 8 ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») від 16 липня 1999 р. № 996-XIV (зі змінами та доповненнями).

Зазначає, що внаслідок порушень податкового законодавства з визначення повноти нарахування податку на додану вартість відбулося заниження податку на додану вартість за червень 2017 р. на 391 109 грн. та заниження суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податного періоду за серпень 2016 р. на суму 306 868 грн., за червень 2017 р. на 117 064 грн., за вересень 2017 р. на суму 814 370 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 р. закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16 серпня 2019 р.

16 серпня 2019 р. у судовому засідання представники сторін подали клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

У зв`язку з поданими клопотаннями сторін про розгляд справи в порядку письмового провадження протокольною ухвалою суду від 16 серпня 2019 р. на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України вирішено здійснювати судовий розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

У період з 8 по 22 жовтня 2018 р. відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з додаткового відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД« № 3» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2015 р. по 31 грудня 2017 р., з питань з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОДСІСТЕМ КОМПАНІ» за квітень, червень, вересень 2017 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМЕТЕЙ-ГОЛД» за серпень, вересень 2016 року, з податку на прибуток з Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОДСІСТЕМ КОМПАНІ» за 2017 рік, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМЕТЕЙ-ГОЛД» за 2016 рік відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За наслідками складено Акт перевірки від 29 жовтня 2018 р. №163/10-36-14-02-13/00378038, у висновках якого зазначено, що позивачем порушено вимоги:

1) п. 44.1 ст. 44. п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 2955148 грн., в тому числі в розрізі звітних періодів: 3 квартали 2016 року - 276181 грн.; за 2016 рік - 276181 грн.; півріччя 2017 року - 1946034 грн.; 3 квартали 2017 року - 2678967 грн.: за 2017 рік - 2678967 грн.

2) п. 44.1 ст. 44, її. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за червень 2017 року на 391 109 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за серпень 2016 року на 306 868 грн., за червень 2017 року на 117 064 грн., за вересень 2017 року на 814 370 грн.

22 листопада 2018 р. відповідачем на підставі Акта перевірки винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 586 664 грн. 00 коп., з яких: за податковими зобов`язаннями 391 109 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 195 555 грн. 00 коп.;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 4 432 722 грн. 00 коп., з яких за податковим зобов`язанням 2 955 148 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 477 574 грн. 00 коп.;

- № , яким позивачу завищено від`ємне значення, яку зараховано у зменшення суми податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (за періоди серпень 2016 р., червень 2017 р., вересень 2017 р.) на суму 1 238 302 грн. 00 коп.

Позивачем подано до відповідача скаргу на податкові повідомлення-рішення.

11 лютого 2019 р. Державна фіскальна служба України рішенням № 6795/6/99-99-11-04-81-25 за результатами розгляду скарги позивача повідомила, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 22 листопада 2018 р. № , № , № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що позивач мав взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «Продсістем Компані» протягом 2017 року на загальну суму 17 859 776 грн. 44 коп.

4 квітня 2017 р. між TOB «Продсістем Компані» (постачальник) позивачем (покупець) укладено Договір поставки від №040417-3X33 (далі - договір від 4 квітня 2017 р.). Відповідно п. 1 договору від 4 квітня 2017 р. постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах договору. Товаром, що поставляється за договором, є сільськогосподарська продукція, яка визначається сторонами у специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з договором № 040417-3X33 Товариством з обмеженою відповідальністю «Продсістем Компані» складено видаткові накладні №10 від 4 квітня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 4 030 704 грн. 00 коп., у тому числі сума ПДВ 806 140 грн. 80 коп.; № 11 від 15 квітня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 3 220 000 грн. 00 коп., у тому числі сума ПДВ 644 000 грн. 00 коп.; № 12 від 18 квітня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 1 019 728 грн. 00 коп., у тому числі сума ПДВ 203 945 грн. 60 коп.; № 67 від 16 червня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 1 139 154 грн. 48 коп., у тому числі сума ПДВ 227 830 грн. 90 коп.; № 76/1 від 16 червня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 348 760 грн. 08 коп., у тому числі сума ПДВ 69 752грн. 02 коп.; № 76/2 від 16 червня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 354 794 грн. 18 коп., у тому числі сума ПДВ 70 958 грн. 84 коп.; № 76/3 від 16 червня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 353 721 грн. 85 коп., у тому числі сума ПДВ 70 744 грн. 37 коп.; № 76/4 від 16 червня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 344 434 грн. 43 коп., у тому числі сума ПДВ 68 886 грн. 89 коп.; № 111 від 29 вересня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 403 581 грн. 25 коп., у тому числі сума ПДВ 80 716 грн. 25 коп.; № 112 від 29 вересня 2017 з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 408 425 грн. 00 коп., у тому числі сума ПДВ 81 685 грн. 00 коп.; №113 від 29 вересня 2017 р. з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 413 656 грн. 25 коп., у тому числі сума ПДВ 82 731 грн. 25 коп.; № 114 від 29 вересня 2017 р. з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 405 906 грн. 25 коп., у тому числі сума ПДВ 81 181 грн. 25 коп.; № 115 від 29 вересня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 411 253 грн. 75 коп., у тому числі сума ПДВ 82 250 грн. 75 коп.; № 116 від 29 вересня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 413 075 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 82 615 грн. 00 коп.; № 117 від 29 вересня 2017 р., з номенклатурою олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 414 663 грн. 75 коп., у тому числі ПДВ 82 932 грн. 75 коп.; № 118 від 29 вересня 2017 р.,з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 393 506 грн. 25 коп., у тому числі сума ПДВ 78 701 грн. 25 коп.; № 119 від 29 вересня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 397 187 грн. 50 коп., у тому числі сума ПДВ 79 437 грн. 50 коп.; № 120 від 29 вересня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, всього без ПДВ 410 595 грн. 00 коп., у тому числі сума ПДВ 82 119 грн. 00 коп.

Крім того, згідно з договором № 040417-3X33 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Продсістем Компані» та позивачем складено акти прийому-передачі: № 1 від 14 квітня 2017 р. загальна вартість без ПДВ 4 030 704 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 806 140 грн. 80 коп.; № 2 від 15 квітня 2017 р., загальна вартість 3 220 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 644 000 грн. 00 коп.; № 3 від 18 квітня 2017 р., загальна вартість без ПДВ 1 019 728 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 203 945 грн. 60 коп.; № 1 від 16 червня 2017 р., загальна вартість без ПДВ 1 139 154 грн. 48 коп., у тому числі ПДВ 227 830 грн. 90 коп.; № 2 від 16 червня 2017 р., загальна вартість без ПДВ 1 401 710 грн. 55 коп., у тому числі ПДВ 280 342 грн. 11 коп.; № 1 від 29 вересня 2017 р., загальна вартість без ПДВ 403 581 грн. 25 коп., у тому числі ПДВ 80 716 грн. 25 коп.; № 2 від 29 вересня 2017 р., загальна сума ПДВ 408 425 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 81 685 грн. 00 коп.; № 3 від 29 вересня 2017 р., загальна вартість без ПДВ 413 656 грн. 25 коп., у тому числі ПДВ 82 731 грн. 25 коп.; № 4 від 29 вересня 2017 р., загальна вартість без ПДВ 405 906 грн. 25 коп., у тому числі ПДВ 81 181 грн. 25 коп.; № 5 від 29 вересня 2017 р., загальна вартість без ПДВ 411 253 грн. 75 коп., у тому числі ПДВ 82 250 грн. 75 коп.; № 6 від 29 вересня 2017 р., загальна вартість без ПДВ 413 075 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 82 615 грн. 00 коп.; № 7 від 29 вересня 2017 р., загальна вартість без ПДВ 414 663 грн. 75 коп., у тому числі ПДВ 82 932 грн. 75 коп.; № 8 від 29 вересня 2017 р., загальна вартість без ПДВ 393 506 грн. 25 коп., у тому числі ПДВ 78 701 грн. 25 коп., № 9 від 29 вересня 2017 р., загальна вартість без ПДВ 397 187 грн. 50 коп., у тому числі ПДВ 79 437 грн. 50 коп.; № 10 від 29 вересня 2017 р., загальна вартість без ПДВ 410 595 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 82 119 грн. 00 коп.

Відповідно до цих актів прийому-передачі встановлено, що передача товару у власність відбувалася на складі за адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська. 117, а товар отримано представником позивача (покупцем) начальником МХС Дацик Ю.В.

На виконання Договору № 040417-3X33 Товариством з обмеженою відповідальністю «Продсістем Компані» перераховано грошові кошти у сумі 17 859 776 грн. 44 коп. Це підтверджується банківськими виписками: від 29 травня 2017 р. на суму 600 000 грн. 00 коп.; від 29 травня 2017 р. на суму 2 841 200 грн. 00 коп.; від 30 травня 2017 р. на суму 1 395 644 грн. 80 коп.; від 30 травня 2017 р. на суму 2 045 355 грн. 20 коп.; від 30 травня 2017 р. на суму 1 818 644 грн. 80 коп.; від 30 травня 2017 р. на суму 182 508 грн. 32 коп.; від 31 травня 2017 р. на суму 74 088 грн. 97 коп.; від 6 червня 2017 р. а суму 567 076 грн. 31 коп.; від 12 червня 2017 р. на суму 100 000 грн. 00 коп.; від 22 серпня 2017 р. на суму 585 300 грн. 00 коп.; від 22 серпня 2017 р. на суму 748 000 грн. 00 коп.; від 22 серпня 2017 р. на суму 745 000 грн. 00 коп.; від 28 серпня 2017 р. на суму 506 041 грн. 44 коп.; від 6 вересня 2017 р. на суму 164 695 грн. 56 коп.; від 8 вересня 2017 р. на суму 100 000 гр. 00 коп.; від 11 вересня 2017 р. на суму 100 220 грн. 14 коп.; від 3 жовтня 2017 р. на суму 399 779 грн. 90 коп.; від 31 жовтня 2017 р. на суму 200 000 грн. 00 коп.; від 20 грудня 2017 р. на суму 1 000 000 грн. 00 коп.; від 20 грудня 2017 р. на суму 1 000 000 грн. 00 коп.; від 21 грудня 2017 р. на суму 1 033 389 грн. 86 коп.; від 21 грудня 2017 р. на суму 1 112 000 грн. 00 коп.; від 26 грудня 2017 р. на суму 396 829 грн. 98 коп.; від 27 грудня 2017 р. на суму 144 000 грн. 16 коп.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем в акті перевірки, що станом на 31 грудня 2017 р. заборгованість по взаєморозрахунках з Товариством з обмеженою відповідальністю «Продсістем Компані» відсутня.

Товар, який придбаний у Товариства з обмеженою відповідальністю «Продсістем Компані» за договором поставки від 4 квітня 2017 р. № 040417-3X33, передано на комісію для його продажу за межі митної території України за наступним договором комісії. Так, Договором комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції від 5 квітня 2017 р. №050417-3X33, який укладено позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Канкар» передбачено: позивач (комітент) доручає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Канкар» (комісіонер) зобов`язується здійснити від свого імені та за рахунок комітента угоду з продажу сільськогосподарської продукції (олії соняшникової нерафінованої першого гатунку) за межами України.

Цей товар передано на комісію згідно з наступними актами прийому-передачі сільськогосподарської продукції на комісію: б/н від 14 квітня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, загальна вартість без ПДВ на суму 4 030 704 грн. 00 коп.; б/н від 15 квітня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, загальна вартість без ПДВ 3 220 000 грн. 00 коп.; б/н від 18 квітня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, загальна вартість без ПДВ 1 019 728 грн. 00 коп. Відповідно до актів прийому-передачі встановлено, що передача товару на комісію відбувалася за адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська. 117. Товар передано представником позивача, начальником МХС Дацик Ю.В.

Згідно із звітом комісіонера від 30 квітня 2017 р. № 1 до договору комісії від 5 квітня 2017 р. № 050417-3X33 отриманий на комісію товар експортовано згідно з ВМД від 27 квітня 2017 р. №UA504120/2017/103453. Згідно з ВМД від 27 квітня 2017 р. № UA504120/2017/103453 Товариство з обмеженою відповідальністю «Канкар» товар, отриманий на комісію, експортовано Aptenod Limited (Кіпр) за контрактом 06-04 від 6 квітня 2017 р. За даними графи 31 ВМД від 27 квітня 2017 р. № UA504120/2017/103453 експортовано «Олія соняшникова сира, нерафінована, 1-го ґатунку, ДСТУ 4492:2005, наливом, без ГМО, з насіння врожаю 2016 року. Торговельна марка/знак відсутня».

Згідно з даними Автоматизованої системи митних оформлень «Інспектор» у рахунку-фактурі від 25 квітня 2017 р. № 4 до ВМД від 27 квітня 2017 р. № UА504120/2017/103453 зазначено виробник товару «Олія соняшникова сира, нерафінована 1-го гатунку, без ГМО, ДСТУ 4492:2005. наливом, з насіння врожаю 2016 року, призначена для продуктів харчування», виробник Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод олійних культур «Агро-Альянс».

Договором комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції від 15 травня 2017 р. № 150517-ЗХЗЖЗ, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «AB МАСТЕР», передбачено наступне: позивач (комітент) доручає, а Товариство з обмежено відповідальністю «AB МАСТЕР» (комісіонер) зобов`язується здійснити від свого імені та за рахунок Комітента угоду з продажу сільськогосподарської продукції (олії соняшникової нерафінованої першого гатунку) за межами України.

У подальшому товар передано на комісію згідно з наступними актами прийому-передачі сільськогосподарської продукції на комісію б/н від 16 червня 2017 р., з номенклатурою - олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, загальна вартість без ПДВ на суму 2 540 685 грн. 00 коп. акту прийому-передачі встановлено, що передача товару на комісію відбувалася за адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117. Товар передано представником повивача, начальником МХС Дацик Ю.В.

Згідно із звітом комісіонера від 15 травня 2017 р. № 1 до договору комісії від 15 травня 2017 р. № 150517-3X3№3 отриманий на комісію товар експортовано згідно з ВМД від 28 червня 2017 р. № UA504120/2017/104950. Згідно з ВМД від 28 червня 2017 р. № UА504120/2017/104950 Товариство з обмеженою відповідальністю «AB МАСТЕР» товар, отриманий на комісію, експортовано Оrexim Tradiog Limited (Мальта) за контрактом № 2405 від 24 травня 2017 р. За даними графи 31 ВМД від 28 червня 2017 р. № UA504120/2017/104950 експортовано «Олія соняшникова сира, нерафінована. 1-го гатунку, ДСТУ 4492:2005, наливом, без ГМО, 1 насіння врожаю 2016 року. Торгівельна марка/знак відсутня». Згідно з даними Автоматизованої системи митних оформлень «Інспектор» у рахунку-фактурі від 25 травня 2017 р. № 6 до ВМД від 28 червня 2017 р. № UA504120/2017/104950 зазначено виробник товару «Олія соняшникова сира, нерафінована 1-го гатунку, без ГМО, ДСТУ 4492:2005. наливом, з насіння врожаю 2016 року, призначена для продуктів харчування» Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод олійних культур «Агро-Альянс».

Згідно з договором комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції від 25 вересня 2017 р. № 250917-3X3№3/TK, який укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО-КОНСОЛЬ»: позивач (комітент) доручає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО-КОНСОЛЬ» (комісіонер) зобов`язується здійснити від свого імені та за рахунок комітента угоду з продажу сільськогосподарської продукції (олії соняшникової нерафінованої першого ґатунку) за межами України.

Відповідно до вказаного договору товар передано на комісію згідно з наступними актами прийому-передачі сільськогосподарської продукції на комісію б/н від 29 вересня 2017 р., з номенклатурою олія соняшникова нерафінована першого ґатунку, загальна вартість без ПДВ 4 071 850 грн. 00 коп. Згідно з наведеними актами прийому-передачі встановлено, що передача товару на комісію відбувалася за адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117. Товар передано представником позивача начальником МХС Дацик Ю.В.

Згідно із звітом комісіонера від 25 вересня 2017 р. № 1 до договору комісії від 25 вересня 2017 р. № 250917-3X3№3/TK отриманий на комісію товар експортовано згідно з ВМД від 17 листопада 2017 р. № UA504120/2017/109416. Згідно з ВМД від 17 листопада 2017 р. № UA504120/2017/109416 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО-КОНСОЛЬ» товар отриманий на комісію експортовано NETAR TURIZM TICARET SANAYI VE PAZ. LTD STI (Туреччина) за контрактом від 29 вересня 2017 р. № 250917.

За даними графи 31 ВМД від 17 листопада 2017 р. № UA504120/2017/109416 експортовані «Олія соняшникова сира, нерафінована, ДСТУ 4492:2005, наливом, вироблена у 2017 році. Торгівельна марка/знак відсутня». Згідно з даними автоматизованої системи митних оформлень «Інспектор» у рахунку-фактурі відповідно до ВМД від 17 листопада 2017 р. № UA504120/2017/109416 зазначено виробник товару «Олія соняшникова сира, нерафінована 1-го гатунку, без ГМО, ДСТУ 4492:2005. наливом, з насіння врожаю 2016 року, призначена для продуктів харчування»: Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА, «ОЛІС ЛТД».

Позивач не погоджується із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України.

Згідно з вимогами пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з вимогами п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, серед іншого, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з вимогами п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до вимог п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як убачається з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

В силу п. 201.10 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст. 3 Господарського кодексу України).

Згідно з вимогами пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

Із наведених законодавчих положень вбачається, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток на суму понесених витрат (у тому числі й по сплаті ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг)) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності первинних документів (зокрема, податкових накладних), що підтверджують її здійснення. Таким чином, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість задекларованих у податковій звітності показників податкового кредиту та витрат первинними документами покладається на платника податків.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 р. № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення № 88), встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи).

Відповідно до п. 2.1 вказаного Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно з вимогами статтею 1 Закону № 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Суд зазначає, що за змістом положень Податкового кодексу України наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту та витрат, за наявності необхідних підтверджувальних документів первинного бухгалтерського обліку.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що формування витрат та податкового кредиту на підставі правочинів, у межах яких було здійснено виключно обмін документами первинного бухгалтерського обліку та перерахування грошових коштів, чинним законодавством не передбачено. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2015 р. у справі № 21-1526а15.

Таким чином, при визначенні права платника податків на формування витрат та податкового кредиту, судом має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання платником податків придбаних у контрагентів товарів та послуг. При цьому, суд має виходити з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту або формування витрат, зокрема, виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту з податку на додану вартість, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції, або належного доведення допустимими доказами факту фіктивного підприємництва контрагентів позивача.

Також, суд звертає увагу на те, що первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості повинні мати обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону № 996-XIV.

Так, ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV).

Також, відповідно до вимог п. 2.4 ст. 2 Положення № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Отже, з вищезазначеного судом встановлено, що факт постачання товару підтверджується первинними документами. Вказана обставина встановлена відповідачем в Акті перевірки, контролюючим орган визнано подальше направлення товару на комісію та фактичне здійснення експорту цього товару. При цьому банківські виписки, що надані позивачем під час перевірки, є доказам проведення розрахунків між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Продсістем Компані».

В Акті перевірки відповідач зазначає, що ним на підставі аналізу інформації в системі АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено документальне оформлення господарських операцій за відсутності факту їх реального здійснення, оскільки не вбачається можливим підтвердити придбання товару, експортованого за договорами комісії у Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ОЛІС ЛТД» та Товариства з обмежено відповідальністю Завод олійних культур «Агро-Альянс» (які значаться як виробники товару згідно з документами, поданими при оформленні, відповідних ВМД) жодним з платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних господарських операцій до позивача, так як відсутнє реальне джерело походження (введення в обіг при первинному продажі) ідентифікованого товару (олія соняшникова сира, нерафінована 1-го гатунку).

При цьому Товариство з обмежено відповідальністю Завод олійних культур «Агро-Альянс», за період з 1 грудня 2016 р. по 30 вересня 2017 р. діяльність не здійснювало, про що свідчать декларації з ПДВ, які подано з нульовими показниками податкових зобов`язань (останню декларацію подано за квітень 2017 року 21 травня 2017 р. за № з нульовими показниками). За 2017 рік фінансова звітність та декларація з податку на прибуток не подано. Згідно з інформацією БД «Єдиний реєстр податкових накладних» за період з 1 січня 2017 р. по 30 вересня 2017 р. встановлено, що Товариство з обмежено відповідальністю Завод олійних культур «Агро-Альянс» податкові накладні на реалізацію будь-яких товарів, робіт, послуг не реєструвало, що свідчить про фізичну неможливість здійснення відповідного обсягу господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що висновки контролюючого органу щодо обсягу і якості операцій та розрахунків між платниками податків не можуть ґрунтуватися на припущеннях чи суб`єктивних думках посадових осіб, інформації АІС «Податковий блок», Єдиного реєстру податкових накладних, а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.

Суд зазначає, що контролюючим органом здійснювалася перевірка реальності господарських відносин між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Продсістем Компані», а не господарські відносини Товариства з обмеженою відповідальністю «Продсістем Компані» з його постачальниками чи іншими контрагентами, які виходять за межі контролю та відповідальності позивача.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд в ухвалі від 31 липня 2018 року у справі № 817/1339/17 зазначив, що «посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.».

Щодо посилання відповідача на те, що відповідно до Єдиного державного реєстр судових рішень Товариство з обмеженою відповідальністю «Продсістем Компані» є фігурантом кримінального провадження №0000036 від 17 травня 2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, що підтверджується ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 р. у справі № 204/783/18, як на підставу порушення позивачем норм податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки вищезазначені судові акти не є вироком суду в розумінні статті 369 Кримінального процесуального кодексу України, яким встановлюються визнані судом доведеними фактичні обставин із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Суд також зазначає, що податковим органом не доведено, що у даному кримінальному провадженні досліджувались саме спірні господарські операції позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю «Продсістем Компані». При цьому наявне кримінальне провадження жодним чином не вказує на безтоварність чи фіктивність господарських операцій з позивачем.

За результатами перевірки позивача відповідачем встановлено, що позивач мав взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» протягом 2016 р. на загальну суму 1 841 208 грн. 60 коп.

Судом встановлено та вказана обставина не заперечується відповідачем в Акті перевірки, що умовами договору купівлі-продажу № 3016/08-1 від 30 серпня 2016 р. (далі - Договір № 3016/08-1), укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» (продавець) та позивачем (покупець), передбачалося, що продавець зобов`язується передавати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію, зазначену в Додатках (товар). Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця. Договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2016 р., а в частині зобов`язань, що виникли до цієї дати, - до повного їх виконання відповідними сторонами.

Вказаний договір підписано зі сторони Товариства обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» директором Хачикян Р.В. та зі сторони позивачем директором ОСОБА_1 , а додатком №1 до договору купівлі-продажу № 3016/08-1 від 30 серпня 2016 р. визначено, що найменування товару - ячмінь 3 кл., не насіннєвий, українського походження, врожаю 2016 року, ціна за 1 т. товару з ПДВ, - 3 630 грн. 00 коп., кількість 482,00 тон +/- 5 %, загальна вартість товару з ПДВ 1749660 грн. 00 коп., сума ПДВ 291 610 грн. 00 коп. Вказаний товар поставляється покупцю зі складу продавця за адресою: Київська обл.. Васильківський р-н., смт. Гребінки, вул. Індустріальна, 3.

Згідно з договором №3016/08-1 Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» складено видаткові накладні від 31 серпня 2016 р. № РН-0000775, з номенклатурою - ячмінь 3 кл, не насіннєвий, українського походження, врожаю 2016 року, сума без ПДВ 1 534 340 грн. 50 коп., у тому числі сума ПДВ 306 868 грн. 10 коп.

Крім того, відповідно до договору № 3016/08-1 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» та позивачем складено акти прийому-передачі 31 серпня 2016 р. № 01, товар - ячмінь 3 кл., кількість, т - 507, 220, місце приймання-передачі товару - Київська область, Васильківський р-н, смт. Гребінки, вул. Індустріальна, 3.

Відповідно до договору № 3016/08-1 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» та позивачем складено акт здачі-приймання на відповідальне зберігання від 31 серпня 2018 р. б/н, найменування - ячмінь 3 класу, не насіннєвий, українського походження, врожаю 2016 року, вартість 1 496 068 грн. 20 коп., місце приймання-передачі товару - Київська область, Васильківський р-н, смт. Гребінки.

Розрахунки за Договором № 3016/08-1 проводились у безготівковій формі. Протягом 2016 року позивачем перераховано 153 434 грн. 05 коп. Це підтверджується випискою банку від 21 вересня 2016 р. на загальну суму 153 434 грн. 05 коп. Станом на 31 грудня 2016 р. на балансі обліковувалась кредиторська заборгованість по розрахунках з Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» у сумі 1 687 774 грн. 55 коп.

Товар, придбаний у Товариства з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» за договором купівлі-продажу № 3016/08-1 від 30 серпня 2016 р., передано на комісію для його продажу за межі митної території України за наступним договором комісії.

Відповідно до договору комісії № 30/08-1 від 30 серпня 2016 р. передбачено, що позивач є (комітент), а Товариство з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» - (комісіонер). Комітент доручає, а комісіонер зобов`язується за дорученням комітента здійснити від свого імені та за рахунок комітенту реалізацію на експорт з України товару, що належить комітенту на праві власності.

У подальшому товар передано на комісію за адресою: Київська обл., Васильківський р-н.; смт. Гребінки, вул.. Індустріальна, 3, згідно з наступними актами прийому-передачі: № 1 від 31 серпня 2016 р., з номенклатурою - ячмінь 3 класу, кількість (тон) 95,080; № 2 від 1 вересня 2016 р., з номенклатурою - ячмінь 3 класу, кількість (тон) 291,600; № 3 від 2 вересня 2016 р., з номенклатурою - ячмінь 3 класу, кількість (тон) 120,540.

При цьому, згідно з договором № 3016/08-1 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей-Голд» та позивачем складено акти здачі-приймання майна з відповідального зберігання: від 1 вересня 2016 р. б/н, з номенклатурою - ячмінь 3 класу, не насіннєвий, українського походження, врожаю 2016 року (вартість зберігання входить в вартість товару), кількість (тон) 291,60, вартість 1 058 508 грн. 00 коп., місце приймання передачі товару - Київська область, Васильківський р-н., смт. Гребінки; від 2 вересня 2016 р. б/н, з номенклатурою - ячмінь 3 класу, не насіннєвий, українського походження, врожаю 2016 року (вартість зберігання входить в вартість товару), кількість (тон) - 120,54, вартість 437 560 грн. 20 коп., місце приймання передачі товару - Київська область, Васильківський р- н, смт. Гребінки.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано товарно-транспортні накладні, замовником перевезень за якими вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Прометей-Трейд»: від 1 вересня 2016 р. № 613012, від 1 вересня 2016 р. № 613016, від 1 вересня 2016 р. № 677855, від 1 вересня 2016 р. № 678313, від 1 вересня 2016 р. № 678302, від 1 вересня 2016 р. № 405909, від 1 вересня 2016 р. № 405909, від 1 вересня 2016 р. № 614736, від 1 вересня 2016 р. № 716366, від 1 вересня 2016 р. № 628812, від 2 вересня 2016 р. № 628816, від 1 вересня 2016 р. № 716372, від 31 серпня 2016 р. № 696365, від 1 вересня 2016 р. № 613013, від 1 вересня 2016 р. № 716369, від 2 вересня 2016 р. № 678320, від 2 вересня 2016 р. № 628814, від 2 вересня 2016 р. № 628815, від 31 серпня 2016 р. № 638049, від 31 серпня 2016 р. № 638048, від 31 серпня 2016 р. № 638047.

Згідно із звітом комісіонера від 25 жовтня 2016 р. до договору комісії від 30 серпня 2016 . № 30/08-1 отриманий на комісію товар експортовано згідно з ВМД від 21 жовтня 2016 р. № 504050000/2016/302720. Як убачається з ВМД від 21 жовтня 2016 р. № 504050000/2016/302720 Товариство з обмеженою відповідальністю «Прометей-Трейд» товар, отриманий на комісію, експортовано PLC «Stanford» (Велика Британія) за контрактом №30-16/08-1 від 30 серпня 2016 р.. За даними графи 31 ВМД від 21 жовтня 2016 р. № 504050000/2016/302720 експортовано «Ячмінь 3 класу, насіннєвий, для кормових потреб, врожаю 2016 року, насипом. Показники згідно ДСТУ 3769:98. Країна виробництва Україна». Інформація про виробника експортованого товару не зазначена.

Як убачається з акту перевірки, контролюючим органом встановлено документальне оформлення господарських операцій за відсутності факту їх реального здійснення, оскільки не вбачається можливим підтвердити придбання товару (у відповідних обсягах), експортованого за договором комісії від 30 серпня 2016 р. № 30/08-1 (операції за яким описано вище), так як відсутнє реальне джерело походження (введення в обіг при первинному продажі) ідентифікованого товару (ячмінь 3 класу).

Проте, на підставі наведених вище документів, судом встановлено, що факт постачання товару підтверджується первинними документами. Вказана обставина встановлена відповідачем в Акті перевірки та контролюючий орган визнає подальше направлення товару на комісію та фактичне здійснення експорту цього товару.

З акту перевірки судом встановлено, що контролюючий орган вважає, що Товариством з обмежено відповідальністю «Продсістем Компані» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» оформлено нереальних (безтоварних) господарських операцій на адресу позивача у зв`язку з відсутністю в ланцюгу формування податкового кредиту Товариству з обмеженою відповідальністю «Продсістем Компані» від постачальників за 2017 рік, Товариству з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» за 2016 рік, які реалізовано позивачем.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та аргументи сторін, суд зазначає, що наведене свідчить про реальність укладення та виконання договорів, які укладені між позивачем та Товариством з обмежено відповідальністю «Продсістем Компані», Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд». У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що позивачем на підставі належним чином оформлених первинних документів було сформовано витрати, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, та включено суми податку на додану вартість до податкового кредиту за вказаний в Акті перевірки період.

Здійснення господарської діяльності контрагентом не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Відомості, що є обов`язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій. На період господарських взаємовідносин між позивачем та Товариством з обмежено відповідальністю «Продсістем Компані», Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд», останні були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також були платниками податку на додану вартість.

Відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагентів позивача об`єктивної неможливості здійснення господарської діяльності з поставки товарів, адже у комерційній діяльності виконання поставок товарів не завжди вимагає наявності власних основних засобів, значної кількості персоналу, оскільки наявна можливість укладення договорів оренди, найму тощо.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на включення понесених витрат до складу валових витрат та формування податкового кредиту. Разом з тим, у справі, що суд зазначає, що, податковим органом не доведено існування таких обставин.

На підтвердження реальності (товарності) спірних операцій позивачем надано до суду копії первинної документації, складеної за результатами фінансово-господарських операцій останнього з контрагентами, а також докази використання цих результатів у власній господарській діяльності, за результатами дослідження яких підтверджено факти здійснення господарських операцій, що також не спростовано відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час розгляду даної справи.

Крім того, під час розгляду справи судом не встановлено недобросовісність позивача, як платника податку на додану вартість та платника податку на прибуток. У свою чергу, відповідачем не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Суд зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження його за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останнього. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

За умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Також, слід зазначити, що Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2018 р. у справі №813/8500/13-а зазначено, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Крім того, в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 5 червня 2018 р. в адміністративній справі № 815/57/14 зазначено, що доводи податкового органу, якими доводиться нереальність господарських операцій, зводяться виключно до аналізу податкової інформації щодо контрагентів платника податків. Інші доводи, які вказувалися представником податкового органу під час судового розгляду, в основу прийняття податкових повідомлень-рішень покладені не були, і не знайшли свого підтвердження за наслідком дослідження судом обставин справи.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Отже, суд, оцінюючи спірні фінансово-господарські операції, передусім виходить з того, що юридична відповідальність згідно з нормами чинного законодавства України є персоніфікованою.

Підприємство яке є сумлінним платником податків і виконало усі вимоги, з якими закон пов`язує право на зменшення об`єкта оподаткування податком на додану вартість на суму податкового кредиту, не повинно нести відповідальність за своїх контрагентів.

Суд вважає за доцільне зазначити, що згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 9 січня 2007р. у справі "Інтерсплав проти України").

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що укладені між позивачем та Товариством з обмежено відповідальністю «Продсістем Компані», Товариством з обмеженою відповідальністю «Прометей Голд» правочини відповідають вимогам чинного законодавства України, мають своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочинів, є економічно виправданими, факт виконання господарських зобов`язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентом враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було винесено податкові повідомлення-рішення від 22 листопада 2018 р. № , № та № , отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем. Наведене свідчить, що дії та рішення відповідача щодо винесення податкового-повідомлення рішення були протиправними. Право позивача порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 ст. 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ст. 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12 вересня 2018 р. (справа №810/4749/15) зазначив, що з аналізу положень ст. 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2018 р. (справа №826/856/18) зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Крім того, у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії, заява № 34884/97, п. 30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 5 травня 2012 р. № 5076-VI (далі Закон № 5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076).

Статтею 19 Закону № 5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону № 5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням Калниш, Носова і партнери (адвокатським об`єднанням) було укладено договір про надання правової допомоги від 11 вересня 2017 р. № 3-АП, за яким адвокатське об`єднання зобов`язався надавати за дорученням клієнта юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором.

Так, представником позивачем 27 березня 2019 р. подано заяву з доказами витрат на правничу допомогу. У цій заяві представником позивача надано розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у справі № 320/898/19, згідно якої зазначає наступне: збирання, аналізування та систематизація документів (10 годин) 4000 грн.; підготовка позову з розрахунком судових витрат та копій документів 5500 грн.; гонорар адвоката за участь в одному засіданні 2250 грн. (2250 грн. 2 засідання = 4500 грн.); вартість відрядження (добових) 250 грн. на добу (за три доби 750 грн.) х 2 засідання = 1500 грн. та вартість квитків на потяг Запоріжжя-Київ (в обидві сторони) 1890 грн. 45 коп. Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу у справі № 320/898/18 17 390 грн. 45 коп.

На підтвердження, витрат на правничу допомогу представником позивача будо подано до суду наступні документи: додаток № 19-01 від 18 лютого 2019 р. до договору про надання правової допомоги від 11 вересня 2017 р. № 3-АП, платіжне доручення від 2 травня 2019 № 2436 на суму 20 000 грн. 00 коп., копію посадочного документа на потяг Запоріжжя Київ, з 16 травня 2019 р. по 17 травня 2019 р. у сумі 627 грн. 64 коп., копію посадочного документа на потяг Київ - Запоріжжя, з 17 травня 2019 р. по 18 травня 2019 р. у сумі 372 грн. 71 коп., копію посадочного документа на потяг Запоріжжя Київ, з 26 березня 2019 р. по 27 березня 2019 р. у сумі 572 грн.08 коп., копію посадочного документа на потяг Київ - Запоріжжя, з 27 березня 2019 р. по 28 березня 2019 р. у сумі 318 грн. 02 коп..

Дослідивши всі наявні документи в матеріалах справи, суд вважає, що клопотання щодо повернення коштів за правничу підлягає задоволенню. Так, позивачу підлягає поверненню наступні суми: збирання, аналізування та систематизація документів (10 годин) 4000 грн.; підготовка позову з розрахунком судових витрат та копій документів 5500 грн.; гонорар адвоката за участь в одному засіданні 2250 грн. (2250 грн. 2 засідання = 4500 грн.). Всього, за надання правничої допомоги позивачу необхідно повернути 11 750 грн. 00 коп.

Щодо клопотання про повернення коштів в сумі вартості відрядження (добових) 250 грн. на добу (за три доби 750 грн.) х 2 засідання = 1500 грн. та вартість квитків на потяг Запоріжжя-Київ (в обидві сторони) 1890 грн. 45 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати (ч. 2 ст. 135 КАС України).

Як убачається з ч. 3 ст. 135 КАС України, граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Представник позивача просить суд відшкодувати вартість відрядження (добових) 250 грн. на добу (за дві доби 750 грн.) х 2 засідання = 1500 грн. На підтвердження цього позивачем надано копію посадочного документа на потяг Запоріжжя Київ, з 16 травня 2019 р. по 17 травня 2019 р. у сумі 627 грн. 64 коп., копію посадочного документа на потяг Київ - Запоріжжя, з 17 травня 2019 р. по 18 травня 2019 р. у сумі 372 грн. 71 коп., копію посадочного документа на потяг Запоріжжя Київ, з 26 березня 2019 р. по 27 березня 2019 р. у сумі 572 грн.08 коп., копію посадочного документа на потяг Київ - Запоріжжя, з 27 березня 2019 р. по 28 березня 2019 р. у сумі 318 грн. 02 коп., згідно з яким представника позивача відряджено до м. Києва з 16 травня 2019 р. по 17 травня 2019 р. та 26 березня 2019 р. по 27 березня 2019 р. для участі у засіданні по цій справі.

27 квітня 2006 р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави (в редакції від 28 лютого 2018 р. № 155).

Відповідно до Додатку до вказаної Постанови, компенсація в адміністративних справах пов`язана з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представникові - не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Граничні норми добових витрат, визначені абзацом 6 підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування ПДФО та військовим збором не включаються при оподаткуванні доходу витрати на відрядження, які не підтверджені документально. До цих витрат відносяться витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв`язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.

У відповідності до Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2018 р. складає 3723 грн. 00 коп. Отже, мінімальний неоподаткований розмір добових витрат для відряджень у 2018 році в межах території України складає 372 грн. 30 коп.

Так, представник позивача просить стягнути суму 250 грн. на добу (за дві доби 750 грн.) х 2 засідання = 1500 грн., отже, сума у розмірі 250 на добу не перевищує граничну норму добових витрат, визначених абзацом 6 підпункту 170.9.1 статті 170 Податкового Кодексу України, а тому підлягає відшкодуванню.

Крім того, представник позивача просить суд відшкодувати вартість квитків на потяг (в обидві сторони) 1890 грн. 45 коп. Так, на підтвердження цієї обставини представником позивача було надано копію посадочного документа на потяг Запоріжжя Київ, з 16 травня 2019 р. по 17 травня 2019 р. у сумі 627 грн. 64 коп., копію посадочного документа на потяг Київ - Запоріжжя, з 17 травня 2019 р. по 18 травня 2019 р. у сумі 372 грн. 71 коп., копію посадочного документа на потяг Запоріжжя Київ, з 26 березня 2019 р. по 27 березня 2019 р. у сумі 572 грн. 08 коп., копію посадочного документа на потяг Київ - Запоріжжя, з 27 березня 2019 р. по 28 березня 2019 р. у сумі 318 грн. 02 коп. Дослідивши вказані квитки суд вважає, що клопотання представника позивача про відшкодування вартості квитків підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме: 627 грн. 64 коп. + 372 грн. 71 коп. + 572 грн. 08 коп. + 318 грн. 02 коп. = 1889 грн. 45 коп.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача про відшкодування витрат, що пов`язані із прибуттям до суду (яка включає в себе відшкодувати вартість відрядження (добових) та відшкодувати вартість квитків на потяг (в обидві сторони)) у суму 3 389 грн. 45 коп. (1500 грн. 00 коп. (відшкодування добових) + 1889 грн. 45 коп. (відшкодування вартості квитків на потяг) = 3 389 грн. 45 коп.).

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає, що на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Запорізький хлібозавод № 3" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Київській області підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу та судові витрати, пов`язані із прибуттям представника позивача до суду в сумі 15 139 грн. 45 коп.

Щодо клопотання позивача про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення від 20 лютого 2019 р. № 988 позивачем сплачено судовий збір на суму 19 210 грн. 00 коп.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 19 210 грн. 00 коп. підлягають стягненню на його за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДФС у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 22 листопада 2018 р. № , № та № .

Стягнути на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Запорізький хлібозавод № 3" (код ЄДРПОУ - 00378038) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Київській області (код ЄДРПОУ - 39393260) витрати на професійну правничу допомогу та судові витрати, пов`язані із прибуттям представника позивача до суду, в загальній сумі 15 139 (п`ятнадцять тисяч сто тридцять дев`ять) грн. 45 коп.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (код ЄДРПОУ - 39393260) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький хлібозавод № 3" (код ЄДРПОУ - 00378038) судовий збір у розмірі 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький хлібозавод № 3", адреса: проспект Івана Мазепи, 8, м. Вишгород, Вишгородський район, Київська область, 07300, код ЄДРПОУ - 00378038.

Відповідач Головне управління Державної фіскальної служби України, адреса: вул. Народного Ополчення, 5а, м. Київ,03151, код ЄДРПОУ - 39393260.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 2 березня 2020 р.