Справа № 640/13958/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Київ № 640/13958/19

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Вєкуа Н.Г, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Печерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, третя особа ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б, ), третя особа - Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) про визнання протиправною та скасування постанови Печерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 03.07.2019 року про накладення штрафу в розмірі 10 200, 00 грн. в рамках виконавчого провадження ВП №58397836.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вважає постанову передчасною, оскільки позивачем оскаржувалась постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2019 року, тому на думку позивача є всі підстави вважати, що суд касаційної інстанції скасує ухвалу Господарського суду м. Києва від 09.04.2019 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 року.

Ухвалою суду від 31 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 30 серпня 2019 року до справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк».

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на адміністративний позов до суду не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору надала свої пояснення, в яких зазначила, що вважає доводи позивача необґрунтованими, оскільки вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з чітким дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що правовий механізм накладення відповідачем штрафу на позивача, який безпідставно ухиляється від виконання остаточного і обов`язкового судового рішення, є одним із елементів забезпечення ефективного поновлення у правах стягувача у виконавчому провадженні.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Печерським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 18.02.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 58397836. В постанові про відкриття державним виконавцем було зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 днів.

20 травня 2019 року державним виконавцем Печерського районного відділу виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коваль Л.І. прийнято постанову ВП58397836 про накладення на Акціонерне товариство «Українська залізниця» штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (5 100 грн.) за невиконання станом на 20.05.2019р. рішення суду у справі № 910/11058/17.

Оскарження вказаної постанови про накладення штрафу було предметом розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва у справі № 640/10528/19.

03.07.2019 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП 58397836 про накладення на позивача штрафу в розмірі 10 200,00 грн.

Позивач вважає, що спірна постанова прийнята Відповідачем з порушенням вимог законодавства, а тому звернувся з позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника, у разі невиконання без поважних причин останнім рішення суду.

Судом з наданих матеріалів встановлено, що державним виконавцем Печерського районного відділу виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коваль Л.І. за результатами розгляду заяви стягувача (Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк) про примусове виконання рішення Господарського суду м.Києва, 18.02.2019 року відкрито виконавче провадження №58397836 та встановлено строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Позивач у зазначений строк не виконав рішення суду, в зв`язку із чим відповідачем була винесена постанова від 20.05.2019 року про накладення штрафу.

Зазначену постанову позивач оскаржив до суду.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.09.2019 року у справі № 640/10528/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Частиною 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого ч.2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно з ч.2 ст. 75 ГПК України у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин, виконавець у тому самому порядку накладає на нього штрафу подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

В зв`язку із повторним невиконанням рішення суду, 03.07.2019 року відповідачем була винесена постанова ВП 58397836 про накладення на позивача штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Суд звертає увагу, що на час винесення рішення у справі, позивачем не надано до суду жодних доказів, які б свідчили про виконання ним рішення суду та виданого виконавчого документу, що вказує на те, що дії державного виконавця з винесення оскаржуваної постанови відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що оскаржувана постанова була винесена передчасно, оскільки є підстави вважати, що суд касаційної інстанції скасує ухвалу Господарського суду м. Києва від 09.04.2019 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 року, в зв`язку із тим, що докази у справі не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Натомість, для підтвердження вказаних обставин, до матеріалів справи позивач не долучив рішення суду про скасування зазначених ухвал.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця, про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн від 03.07.2019 року у виконавчому провадженні ВП №58397836, є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята в межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією та законами України, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII)

Суддя Н.Г. Вєкуа