Справа № 810/4523/18
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року м.Київ № 810/4523/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінія 12/ЕТС" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Лінія 12/ЕТС" з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.05.2018 № .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.11.2018 провадження у справі було зупинено до набранння законної сили судовим рішенням у справі № 810/2449/18 за позовом ТОВ "Лінія 12/ЕТС" до ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними дій та скасування наказу від 22.02.2018 № 403 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Ухвалою суду від 14.03.2019 за клопотання представника позивача та у зв`язку з тим, що рішення у справі № 810/2449/18 набрало законної сили, провадження у справі було поновлено.

23 квітня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що податковим органом було проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства, за результатами якої складено акт перевірки від 12.03.2018 № 186/10-36-14-14/38679319, в якому було зафіксовано ряд порушень податкового законодавства.

На думку позивача, оскаржуване податкове повідомлення - рішення було прийняте у зв`язку із необґрунтованим та безпідставним висновком контролюючого органу про невідповідність господарських операцій платника із своїми контрагентами (ТОВ «Шум» та ТОВ «Шум 1») в періоді, охопленому перевіркою, фактичним обставинам їх діяльності, ознакам реальності, документальної підтвердженості та належного відображення цих операцій у бухгалтерському і податковому обліку позивача.

Позивач вважає, що відображена фінансово-господарська діяльність ТОВ "Лінія 12/ЕТС" має доказове значення у справі, встановлені контролюючим органом та відображені в акті перевірки не відповідають дійсності, або не встановлені і є довільним трактуванням відповідачем положень податкового законодавства та законодавства про бухгалтерський облік. При цьому, позивач має всі належним чином складені та оформлені первинні документи, а також документи бухгалтерського та податкового обліку, що підтверджують укладення, виконання та повне відображення ним господарських операцій із вказаними контрагентами. Такі господарські операції є реальними, товарними, відплатними, фактичними та документально підтвердженими, а перераховані контрагенти позивача належним чином зареєстрованими суб`єктами господарювання, що на момент укладення та виконання правочинів мали повний обсяг правосуб`єктності. Доказів зворотного контролюючий орган, на думку позивача, не надав.

Крім того, зазначив, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2018, що залишене в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2019 у справі № 810/2449/18 за позовом ТОВ «Лінія 12/ЕТС» було визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Київській області від 22.02.2018 № 403 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Лінія 12/ЕТС». На підставі вказаного наказу було проведено перевірку за результатами якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 07.05.2018 № . Позивач посилається на те, що судом скасовано наказ на перевірку ТОВ «Лінія 12/ЕТС», у зв`язку з чим послідуючі дії контролюючого органу, а саме перевірка та складання податкового повідомлення-рішення від 07.05.2018 № є протиправним та не можуть породжувати будь-яких наслідків для позивача.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, оскільки спірне податкове повідомлення - рішення контролюючого органу є обґрунтованими та правомірними.

Подав до суду відзив на позову заяву, відповідно до якого вказує, що під час проведення перевірки позивача, перевіряючими було встановлено ряд порушень податкового законодавства. Вказав, що порушення були встановлені в ході проведеного відповідачем аналізу наданих до перевірки первинних документів, письмових пояснень ТОВ "Лінія 12/ЕТС" щодо укладення та виконання договорів із ТОВ «Шум», ТОВ «Шум 1», а також на підставі аналізу наявної у контролюючого органу податкової інформації про обставини діяльності перерахованих суб`єктів господарювання та на підставі аналізу податкової та фінансової звітності, на думку відповідача, було встановлено відсутність необхідних економічних умов для здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами в зазначених обсягах з урахуванням часу, місця, наявності у сторін трудових, фінансових та матеріальних ресурсів тощо. Відтак, відповідач стверджує, що в ході проведення перевірки ним встановлено відсутність реального здійснення операцій по ланцюгу постачання між перерахованими суб`єктами господарювання та ТОВ «Лінія 12/ЕТС».

Також представники позивача заявили клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження, про що представник відповідача не заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ТОВ "Лінія 12/ЕТС" () зареєстроване як юридична особа. До основних видів діяльності за КВЕД входить: 73.11 рекламні послуги; 82.30 організація конгресів і торгівельних виставок; 73.12 посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, з 26.02.2018 по 02.03.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області на підставі направлення від 26.02.2018 № 532 та п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України (далі - ПК України) було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Шум» за період з 01.04.2016 по 30.09.2016, з 01.11.2016 по 30.11.2016 та з ТОВ «Шум 1» за період з 01.12.2016 по 28.02.2017.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 12.03.2018 № 186/10-36-14-14/38679319.

Відповідно до акту перевірки, податковим органом встановлені наступні порушення податкового законодавства, а саме:

п. 44.1 ст. 44, ст. 196, п. 198.6, ст. 198 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в період, що перевірявся, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 2 316 234,00 грн., в тому числі за квітень 2016 року у сумі 66 666,67 грн., за травень 2016 року у сумі 40 000,00 грн., за червень 2016 року у сумі 40 000,00 грн., за липень 2016 року у сумі 278 062,50 грн., за серпень 2016 року у сумі 245 229,30 грн., за вересень 2016 року в сумі 652 489,62 грн., за листопад 2016 у сумі 40 000,00 грн., за грудень 2016 року у сумі 467 160,71 грн., за січень 2017 у сумі 314 107,59 грн., за лютий 2017 року у сумі 172 517, 97 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 12.03.2018 № 186/10-36-14-14/38679319, відповідачем було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 07.05.2018 № , згідно з яким було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 2 895 293,00 грн., в т.ч. 2 316 234,00 грн. основний платіж та штрафні санкції у розмірі 579 059,00 грн.

Не погоджуючись з рішеннями контролюючого органу позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.

Нормами п. 198.1 ст. 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відтак, згідно з вимогами ПК України, який регулює, зокрема, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, підставою, що позбавляє платника податків права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, є не підтвердження його податковими накладними, або підтвердження податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 ПК України.

Частиною 1 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями, далі Закон № 996) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 996 первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.1 Розділу ІІ Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення № 88), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п. 2.4 Розділу ІІ Положення № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на вказані правові норми, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку.

Також, згідно з п. 36.1, п. 36.5 ст. 36, п. 38.1 ст. 38, п. 44.1 ст. 44, п. 47.1 ст. 47, п. 49.2 ст. 49 ПК України обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов`язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.

З матеріалів справи вбачається, що у період, який перевірявся податковим органом, позивач мав взаємовідносини з такими суб`єктами господарювання, зокрема:

з ТОВ «Шум» (), господарські операції щодо надання послуг з оренди комп`ютерної техніки, адміністрування і технічного обслуговування техніки, що перебуває у користуванні Замовника, а також інше технічне забезпечення рекламних компаній ТОВ «Лінія 12/ЕТС» за квітень 2016 року у сумі 66 666,67 грн., за травень 2016 року у сумі 40 000,00 грн., за червень 2016 року у сумі 40 000,00 грн., за липень 2016 року у сумі 278 062,50 грн., за серпень 2016 року у сумі 245 229,30 грн., за вересень 2016 року в сумі 652 489,62 грн., за листопад 2016 у сумі 40 000,00 грн.;

з ТОВ «Шум 1» () господарські операції щодо надання послуг з оренди комп`ютерної техніки, адміністрування і технічного обслуговування техніки, що перебуває у користуванні Замовника, а також інше технічне забезпечення рекламних компаній ТОВ «Лінія 12/ЕТС» за грудень 2016 року у сумі 467 160,71 грн., за січень 2017 у сумі 314 107,59 грн., за лютий 2017 року у сумі 172 517,97 грн.

Податковий орган наголошує на відображенні в бухгалтерському обліку позивача нереальних операцій та фактах документально оформлених нереальних господарських операцій з придбання послуг позивачем у ТОВ «Шум» та ТОВ «Шум 1», оскільки, на думку відповідача, відсутнє реальне (законне) джерело походження обладнання, а саме планшетів HuaweiMediaPad T1-701u7 в кількості 100 штук та контрагенти позивача не володіють достатніми фінансово - матеріальними, трудовими та іншими ресурсами для виконання правочинів з позивачем, а також його контрагентами фінансова звітність не подавалась.

Однак, на думку суду твердження відповідача є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Шум», суд зазначає наступне.

Із наданих позивачем та витребуваних судом первинних документів вбачається, що між позивачем та ТОВ «Шум» були укладені наступні договори.

Договір від 19.02.2016 № 19-02/2016 про надання ТОВ «Шум» послуг з оренди комп`ютерної техніки, адміністрування і технічного обслуговування техніки, що перебуває у користуванні Замовника, встановлення програмного забезпечення на техніку, яку орендує Замовник її налаштування та доопрацювання, на виконання вимог даного договору ТОВ «Шум» надало в оренду планшети HuaweiMediaPad T1-701u7 в кількості 100 штук та здійснювало їх обслуговування та на підтвердження господарських операцій за даним договором суду було надано первинні документи акт №09-03/1 від 09.03.2016 про прийом-передачу обладнання: планшети HuaweiMediaPad T1-701u7 в кількості 100 штук, акт приймання-передачі послуг № 10-04-2016 від 10.04.2016 на суму 240 000,00 грн., податкова накладна від 10.04.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., платіжне доручення від 29.06.2016 № 1520 на суму 240 000,00 грн., акт приймання-передачі послуг № 30-04-2016 від 30.04.2016 на суму 160 000,00 грн., податкова накладна від 30.04.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 160 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 26 666,67 грн., платіжне доручення від 18.07.2016 № 1619 на суму 160 000,00 грн., акт приймання-передачі послуг № 31-05-2016 від 31.05.2016 на суму 240 000,00 грн., податкова накладна від 31.05.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., платіжне доручення від 26.08.2016 № 1750 на суму 240 000,00 грн., акт приймання-передачі послуг № 30-06-2016 від 30.06.2016 на суму 240 000,00 грн., податкова накладна від 30.06.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., платіжне доручення від 28.09.2016 № 1863 на суму 240 000,00 грн., акт приймання-передачі послуг № 31-07-2016 від 31.07.2016 на суму 240 000,00 грн., податкова накладна від 31.07.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., платіжне доручення від 25.10.2016 № 1852 на суму 240 000,00 грн., акт приймання-передачі послуг № 31-08-2016 від 31.08.2016 на суму 240 000,00 грн. податкова накладна від 31.08.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000 грн., платіжне доручення від 06.12.2016 № 2092 на суму 240 000,00 грн., акт приймання-передачі послуг № 30-09-2016 від 30.09.2016 на суму 240 000,00 грн., податкова накладна від 30.09.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., платіжне доручення від 04.01.2017 № 2 на суму 240 000,00 грн., акт приймання-передачі послуг № 01-11-2016 від 01.11.2016 на суму 240 000,00 грн., податкова накладна від 01.11.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., акт № 31-10/1 від 31.10.2016 прийому-передачі обладнання: планшети HuaweiMediaPad T1-701u7 в кількості 100 штук, щодоповернення планшетів від позивача до ТОВ «Шум».

Договір від 01.06.2016 № 01-06/2016, відповідно до якого ТОВ «Шум» розробив додаткові функціонали до програмного продукту мобільного додатку «Планшет мерчандайзера» та на підтвердження господарських операцій за даним договором суду було надано первинні документи додаток до договору № 1 від 01.06.2016, акт здачі-приймання наданих послуг № 07-07-2016 від 07.07.2016 на суму 1 428 375,00 грн., податкова накладна від 07.07.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 1 428 375,00 грн., в т.ч. ПДВ 238 062,50 грн., платіжне доручення від 28.09.2016 № 1865 на суму 1 428 375, 00 грн., додаток до договору № 2 від 01.08.2016, акт здачі-приймання наданих послуг № 08-09-2016 від 08.09.2016 на суму 1 507 209,00 грн., податкова накладна від 08.09.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 1 507 210,00 грн., в т.ч. ПДВ 251 201,70 грн., платіжне доручення від 06.12.16 № 2093 на суму 1 507 210,00 грн.

Крім того, позивачем на підтвердження використання вказаного обладнання у своїй діяльності було надано документи штатного розпису, а також податкової звітності форми № 1ДФ за І квартал 2016 року, з яких вбачається, що позивач мав 18 штатних працівників та 190 осіб, які працювали з ТОВ "Лінія 12/ЕТС" за цивільно-правовими угодами, яких і було забезпечено відповідним технічним обладнанням.

Також під час судового засідання, судом було досліджено один з планшетів позивача та встановлено, що на ньому встановлена та працює відповідна програма (додатку «Планшет мерчандайзера»), яка необхідна ТОВ "Лінія 12/ЕТС" для надання послуг мерчандайзингу спрямованого на просування в точках продажу (роздрібної торгівлі) товарів під торгівельними марками, якими володіє група компаній «Проктеренд Гембл».

Договір від 01.07.2016 № 0107 про надання ТОВ «Шум» послуги із збору та аналізу інформації, зібраної позивачем та на підтвердження господарських операцій за даним договором суду було надано первинні документи додаток до договору № 1 від 01.07.2016, акт здачі-приймання наданих послуг № 12-08-2016 від 12.08.2016 на суму 1 231 375,78 грн., податкова накладна від 07.07.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 1 231 375,78 грн. в т.ч. ПДВ 205 229,30 грн., платіжне доручення від 25.10.2016 № 1853 на суму 1 231 375,78 грн., додаток № 2 від 12.08.2016, акт здачі-приймання наданих послуг № 30-09-2016 від 30.09.2016 на суму 1 508 546, 21 грн., податкова накладна від 30.09.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 1 508 546,00 грн., в т.ч. ПДВ 251 424,40 грн., платіжне доручення від 04.01.2017 № 4 на суму 1 508 546,00 грн.

Договір від 12.08.2016 № 1208/2016 про надання послуг ТОВ «Шум» з технічного забезпечення рекламних заходів позивача і його клієнтів та на підтвердження господарських операцій за даним договором суду було надано первинні документи додаток № 1 від 12.08.2016 про надання послуг з технічного забезпечення заходу під умовною назвою: «Дивиться Київстар Домашнє ТБ просто неба», акт здачі-приймання наданих послуг № 12-09-2016 від 12.09.2016 на суму 659 181,60 грн., податкова накладна від 12.09.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 659 181,60 грн. в т.ч. ПДВ 109 863,60 грн., платіжні доручення від 01.11.2016 № 1936 на суму 459 181,60 грн., від 13.10.2016 № 1911 на суму 200 000,00 грн.

Крім того, судом досліджено фото і відео файли з вказаних у первинних документах, рекламних заходах, де відображено технічне обладнання, що надавалось ТОВ «Шум».

Із наданих позивачем та витребуваних судом первинних документів вбачається, що між позивачем та ТОВ «Шум 1» () були укладені наступні договори.

Договір від 01.11.2016 № 01-11/2016 між ТОВ «Шум 1» та позивачем щодо оренди комп`ютерної техніки, адміністрування і технічного обслуговування техніки, що перебуває у користуванні замовника, встановлення програмного забезпечення на техніку, яку орендує замовник її налаштування та доопрацювання. На виконання вимог даного договору ТОВ «Шум» надало в оренду планшети HuaweiMediaPad T1-701u7 в кількості 100 штук та здійснювало їх обслуговування.

На підтвердження господарських операцій за даним договором суду було надано первинні документи: додаток акт №01-11/1 від 01.11.2016 про прийом-передачу обладнання планшети HuaweiMediaPad T1-701u7 в кількості 100 штук, акт приймання-передачі послуг № 01-12-2016 від 01.12.2016 на суму 240 000,00 грн., податкова накладна від 01.12.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., платіжне доручення від 06.03.2017 № 154 на суму 240 000,00 грн., акт приймання-передачі послуг № 31-12-2016 від 31.12.2016 на суму 240 000,00 грн., податкова накладна від 31.12.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., платіжне доручення від 03.04.2017 № 227 на суму 240 000,00 грн., акт приймання-передачі послуг № 31-01-2017 від 31.01.2017 на суму 240 000,00 грн., податкова накладна від 31.12.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 240 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., платіжне доручення від 04.05.2017 № 418 на суму 240 000,00 грн., акт приймання-передачі послуг № 28-02-2017 від 28.02.2017 на суму 240 000,00 грн., податкова накладна від 28.02.2017 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 240 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 40 000,00 грн., платіжне доручення від 30.05.2017 № 644 на суму 240 000,00 грн.

Щодо договіру від 30.10.2016 № 30-10/2016 про надання ТОВ «Шум 1» послуг з маркетингового дослідження.

На підтвердження господарських операцій за даним договором суду було надано первинні документи додаток № 1 від 30.10.2016,акт здачі-приймання наданих послуг № 01-12-2016 від 01.12.2016 на суму 974 382,77 грн., податкова накладна від 01.12.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 974 382,77 грн. в т.ч. ПДВ 162 397,10 грн., платіжне доручення від 06.03.2017 на суму 974 382, 77 грн., додаток № 2 від 03.11.2016, акт здачі-приймання наданих послуг № 31-12-2016 від 31.12.2016 на загальну суму 1 264 086, 86 грн., податкова накладна від 31.12.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 1 264 087,00 грн., в т.ч. ПДВ 210 681,10 грн., платіжне доручення від 03.04.2017 № 228 на суму 1 264 087,10 грн., додаток № 3 від 26.12.2016, акт здачі-приймання наданих послуг № 31-01-2017 від 31.07.2017 на суму 1 644 645, 55 грн., податкова накладна від 31.01.2017 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 1 644 646,00 грн. в т.ч. ПДВ 274 107,60 грн., платіжне доручення від 04.05.2017 № 419, додаток № 4 від 26.01.2017, акт здачі-приймання наданих послуг № 28-02-2017 від 28.02.2017 на загальну суму 778 667, 80 грн., податкова накладна від 28.02.2017 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 778 667, 80 грн. в т.ч. ПДВ 129 778,00 грн., платіжне доручення від 30.05.2017 № 645.

Договір від 01.12.2016 № 01-12/2016 про надання ТОВ «Шум 1» послуг з технічного забезпечення рекламних компаній позивача та його клієнтів.

На підтвердження господарських операцій за даним договором суду було надано первинні документи додаток № 1 від 01.12.2016 про надання послуг з технічного забезпечення заходу «Відкриття флагманів», акт здачі-приймання наданих послуг № 19-12-2016 від 19.12.2016 на суму 84 494,64 грн., податкова накладна від 19.12.2016 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 84 494,64 грн., в т.ч. ПДВ 14 082,44 грн., платіжне доручення від 26.12.2016 № 2198 на суму 84 494,64 грн., додаток № 2 від 06.02.2017 про надання послуг з технічного забезпечення заходу «Поетичний вечір з А.А. Орловим «Орлуша», акт здачі-приймання наданих послуг № 16-02-2017 від 16.02.2017 на загальну суму 16 440, 00 грн., податкова накладна від 16.02.2017 реєстраційний номер в ЄРПН на суму 16 440,00 грн. в т.ч. ПДВ 2 740 грн., платіжне доручення від 24.02.2017 № 131 на суму 16 440,00 грн.

Крім того, судом досліджено фото і відео файли з вказаних, у первинних документах, рекламних заходах, де відображено технічне обладнання, що надавалось ТОВ «Шум 1».

Також, відповідно до ст. 2 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.15 п. 2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Позивачем під час проведення підготовчого засідання на підтвердження чинності укладених договорів було надано ряд письмових доказів, які на думку суду складенні у відповідності до чинного законодавства.

Щодо посилань податкового органу на акт перевірки, а саме на обставини, які встановленні в ході перевірки по взаємовідносинах з ТОВ «Шум» та ТОВ «Шум 1» про відсутність реального здійснення операцій по ланцюгу постачання, зокрема, з огляду на дані ЄРПН та відомості про контрагентів із баз даних органів ДФС України, то судом до уваги не береться, оскільки відповідачем не надано допустимих та належних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Так, в акті перевірки (стор. 4-16, 26-37) зазначено та підтверджено про наявність у позивача всіх первинних документів (договори, рахунки-фактури, банківські виписки, акти виконаних робіт (наданих послуг), звіти, належним чином зареєстровані податкові накладні тощо) до кожної господарської операції з ТОВ «Шум» та ТОВ «Шум 1» за періоди, що перевірялися.

Акт перевірки не містить інформації про наявність чи відсутність договорів оренди та інших цивільно-правових угод ТОВ «Шум» та ТОВ «Шум 2» з їхніми контрагентами від яких вони могли придбати, чи отримати в оренду планшети та інші технічне обладнання для передачі їх позивачу або інших документально підтверджених фактів неможливості виконання вказаними контрагентами позивача подібного правочину.

Суд наголошує на тому, що посилання контролюючого органу на інформацію баз даних податкового органу щодо відсутності у контрагентів позивача можливості виконувати роботи (надавати послуги) не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.

Аналогічна правова позиція містить у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 804/7470/16.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідачем не заперечується повне відображення цих господарських операцій у бухгалтерському і податковому обліку ТОВ «Лінія 12/ЕТС».

Так, у чинному законодавстві України відсутній додатковий обов`язок з контролю за дотриманням покупцями правил оподаткування його контрагентів, як і відсутня кореляція виникнення податкових зобов`язань платника в залежності від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів та засобів виробництва.

Таким чином, висновок відповідача щодо порушення позивачем податкового та бухгалтерського законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Шум» та ТОВ «Шум 1» спростовується наявними у справі документами та чинного податкового законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що згідно з п.п. 201.1 ст. 201 ПК України у податковій накладній зазначається опис (номенклатура) товарів /послуг та їх кількість обсяг. Відтак, твердження відповідача в Акті перевірки та відзиві на позовну заяву про непідтвердження реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами-постачальниками з огляду на нібито відсутність у таких постачальників матеріальних ресурсів не підтверджуються ані нормативно, ані документально.

Відповідно до ч. 1 п. 198.2 ст. 198 ПК України визнано датою виникнення права платника податку на податковий кредит дату здійснення першої з таких подій:

дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

дата отримання платником податків товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Суд встановив, що саме за першою подією і були виписані вищеперераховані податкові накладні, отже ідентифікувати та співставити з проведеними операціями податкові накладні можливо за датою та сумою здійснення оплат і за всіма іншими обов`язковими реквізитами податкових накладних, які співпадають з документами на оплату, договорами та з актами прийняття - здачі наданих послуг в повному обсязі.

Підпунктом 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 ПК України встановлено, що визначено рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу. Однак, як слідує із тексту Акту перевірки, податкові зобов`язання контрагентів позивача за виписаними податковими накладними не оспорюються податковим органом, що свідчить про дискримінаційний підхід саме до позивача.

Суд наголошує, що зазначені первинні документи належним чином оформлені та зареєстровані в ЄРПН, що згідно із п. 201.10 ст. 201 ПК України є безумовною підставою для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Таким чином, на підставі наявних в матеріалах справи копіях первинних документів та з огляду на нормативне регулювання спірних правовідносин суд прийшов до висновку про повне підтвердження реальності господарських операцій з придбання позивачем послуг у ТОВ «Шум» та ТОВ «Шум 1».

Формування суб`єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання.

Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого кредитута має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Також судом враховано і правосуб`єктність сторін на час укладення спірних правочинів, зокрема, контрагент позивача на момент укладення договору та оформлення первинних документів, як і позивач, були належними учасниками цивільних та господарських правовідносин та були платниками податку на додану вартість.

Аналогічна позиція містить у рішеннях Верховного Суду від 27.02.2018 № К/9901/1391/17 та від 07.02.2018 № К/9901/3360/17.

Крім того, слід звернути увагу, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2018, що залишене в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2019 у справі № 810/2449/18, скасовано наказ Головного управління ДФС у Київській області від 22.02.2018 № 403, на підставі якого було проведено перевірку позивача, складно акт перевірки від 12.03.2018 № 186/10-36-14-14/38679319 та за результатами якої винесено оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 07.05.2018 № .

Таким чином, визнання незаконною документальної позапланової виїзної перевірки, проведеної контролюючим органом, є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, у тому числі у постановах від 17.03.2018 у справі № 1570/7246/12, від 24.10.2018 у справі № 808/1746/15 та від 11.07.2019 у справі № 804/8856/14.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд звертає увагу на те, що жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності у контрагентів позивача матеріальних ресурсів відповідачем суду не надано, а надані пояснення відповідачем не можуть свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені твердження спростовуються наданими первинними документами.

Розглядаючи справу "Інтерсплав" проти України про порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, Європейський суд з прав людини висловив свою думку, яка полягає в наступному: "коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань".

У рішенні від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський суд з прав людини, зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Суд вважає, що відповідач як суб`єкти владних повноважень не довів суду правомірність прийнятого оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 07.05.2018 № .

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при подані даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 43 429,39 грн. (платіжне доручення № 4458 від 18.05.2018), суд вважає за необхідне стягнути дану суму на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 07.05.2018 № про збільшення сум грошового зобов`язання з платежем податку на додану вартість у розмірі 2 895 293,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінія 12/ЕТС" () судові витрати у розмірі 43 429 грн. (сорок три тисячі чотириста двадцять дев`ять) грн. 39 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.