Справа № 160/8149/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 160/8149/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року (суддя Віхрова В.С., повний текст складено 02.12.2019р.) у справі №160/8149/19 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110150/2019/00546 від 13.08.2019р. та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200174/2 від 13.08.2019р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідач незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів транспортного засобу марки - легковий автомобіль, що був у використанні, моделі/марки Mercedes-Benz CLC 180 Kompressor Coupe, ідентифікаційний номер (VTN) WDB2037461E054226, тип кузову - купе, об`єм двигуна 1796 см3, тип палива - бензин, потужність двигуна 105 кВт, країна походження (згідно міжнародного ідентифікаційного коду виробника WMI) - Німеччина, дата виробництва транспортного засобу - 01.10.2008 р., синього коліру, ввезений на територію України та заявлений в режимі імпорту по митній декларації за ціною договору. Позивач зазначав, що надані для митного оформлення документи є достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товару.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду фактично мотивовано тим, що оскільки позивачем при митному оформленні не було надано документів, які б підтверджували заявлену митну вартість товару (банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, документи, які підтверджують транспортні витрати), то митний орган мав повноваження як витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості так і прийняти рішення про коригування митної вартості, у разі не надання додатково витребуваних документів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для коригування митної вартості ввезеного на територію України позивачем транспортного засобу. Позивач зазначає, що таких висновків суд першої інстанції дійшов внаслідок неправильного розуміння сутті укладеного договору купівлі-продажу автомобіля, в якому визначено: ціну транспортного засобу, порядок сплати вартості транспортного засобу та порядок набуття права власності на транспортний засіб. Стосовно висновків суду першої інстанції щодо ненадання до митного оформлення документів, які б підтверджували транспортні витрати, позивач зазначає те, що таких документів позивач не міг мати, оскільки не є суб`єктом підприємницької діяльності, а відповідно не веде будь-якої фінансової звітності. Визначені самостійно позивачем у митній декларації витрати у розмірі 100 Євро, фактично є вартістю палива, яке необхідне для переїзду з місця придбання транспортного засобу до території України. При цьому позивач зазначає, що калькуляція транспортних витрат складається у випадку перевезення товарів власним транспортним засобом (Правила заповнення декларації митної вартості), але у спірному випадку таких обставин не існувало, у зв`язку з чим як митний орган так і суд першої інстанції безпідставно вказали на ненадання позивачем калькуляції транспортних витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач 12.08.2019 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу легкового автомобіля, призначеного для перевезення людей, що використовувався: марка - Mercedes-Benz, модель - CLC 180 КOMPRESSOR COUPE; номер кузова/VIN - НОМЕР_1 ; тип двигуна - бензиновий; робочий об`єм циліндрів - 1796см3; потужність двигуна - 105 кВт, екологічна норма - Євро-4, дата виготовлення - 01.10.2008; дата першої реєстрації - 02.12.2008; колір - синій. Торговельна марка: Mercedes-Benz. Країна походження: Німеччина, ввезеного на митну територію України через пункт пропуску Ягодин-Дорогуськ митного поста Ягодин Волинської митниці ДФС на підставі попередньої митної декларації від 06.08.2019 р. №UA110150/2019/233746.

Згідно наданих товаросупровідних документів фактурна вартість товару становить 2400,00 євро .

Заявлені декларантом складові митної вартості товару становлять 100 євро.

Для здійснення митного контролю та митного оформлення товару за ЕМД №UA110150/2019/234544 декларантом 04.07.2019 надані наступні документи:

рахунок купівлі-продажу від 31.07.2019 № б/н, під кодом документу 0862 - декларація про походження товару декларантом зазначено рахунок купівлі-продажу від 31.07.2019 № б/н;

акт про проведення огляду транспортного засобу від 06.08.2019 №UA205010/2019/321955, складений Волинською митницею ДФС ;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.12.2008 №АВІ-К-1-213/19-00092;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.12.2008 № DО098479;

довідка про транспортні витрати від 12.08.2019 б/н, написана власноруч одержувачем оцінюваного товару;

висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 12.08.2019 №1325т19 щодо ідентифікації КТЗ;

договір про надання послуг митного брокера від 12.01.2018 №209 (зазначено у графі 44, проте копії даного документу не надано);

паспорт громадянина України від 19.09.2014 №АК 498895;

довідка з органу сертифікації від 08.08.2019 №UА.009.134871-19;

картка платника податків від 22.08.2011;

касовий ордер від 05.08.2019 № 43340885 (квитанція ОСОБА_2 );

закордонний паспорт від 15.04.2016 № FЕ389652.

За результатами контролю правильності визначення митної вартості відповідачем прийнято Рішення від 13.08.2019 р. №UA110000/2019/200174/2 про коригування митної вартості товару за ціною товару 4900,00 євро/шт.

Застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2- ґ -резервний.

На підставі винесеного рішення, митницею сформовано відмову у митному оформленні транспортного засобу за заявленою декларантом вартістю, про що оформлено Картку відмови за №UА110150/2019/00546 від 13.08.2019 р.

Митна вартість товару скоригована митним органом у зв`язку із неподанням декларантом:

-платіжних документів;

-документів, підтверджуючих транспортні витрати;

-перекладу договору купівлі-продажу.

Відсутність вказаних документів полягла в основу відмови у митному оформленні транспортного засобу за основним методом (за ціною договору).

Правомірність та обґрунтованість рішення відповідача про коригування митної вартості та Картки відмови в прийнятті митної декларації є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст..49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження митних органів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, орган доходів і зборів зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

У спірному випадку встановлено, що позивачем до митного оформлення не було надано платіжних документів, які стосуються оплаченої вартості оцінюваного транспортного засобу; не було надано документів, підтверджуючих транспортні витрати, які позивач самостійно визначив у розмірі 100 Євро.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відсутність вказаних документів було обґрунтованою підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою перевірки правильності заявленої митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи Декларант спочатку погодився з пропозицією Митниці надати додаткові документи (а.с.79), але в подальшому зазначив про те, що не має можливості додати додаткові документи (а.с.80).

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки надані до митного оформлення документи не містили у собі відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, щодо вартості транспортних витрат, та позивачем на пропозицію митниці не було надано додаткових документів, то відповідач обґрунтовано відмовив у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Під час розгляду справи позивач наголошував на тому, що як митним органом так і судом першої інстанції не було належним чином дослідженні умови договору купівлі-продажу, в якому визначено: ціну транспортного засобу; порядок сплати вартості автомобіля та порядок набуття права власності на транспортний засіб.

З цього приводу слід зазначити те, що встановлені обставини справи, які не заперечуються позивачем, свідчать про те, що до митного оформлення не було надано перекладу договору купівлі-продажу, який вчинено німецькою мовою. Вказані обставини, як зазначено вище, також були підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості.

Отже твердження позивача про те, що митним орган не дослідив умови договору є безпідставними, оскільки на час митного оформлення такої можливості відповідач не мав.

Відносно посилань позивача на те, що таку можливість мав суд першої інстанції, якому було надано переклад договору купівлі-продажу, слід зазначити те, що оцінка правомірності рішення суб`єкта владних повноважень надається судом станом на час його прийняття та з врахуванням обставин, які існували на такий час.

Отже оскільки станом на час прийняття рішення Митниці не було надано переклад договору купівлі-продажу, на умови якого посилається позивач, то такі аргументи позивача суд апеляційної інстанції визнає безпідставними.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірному випадку у Митниці не існувало підстав для митного оформлення товарів за заявленою декларантом вартістю, у зв`язку з чим відповідачем правомірно, послідовно застосований резервний метод визначення митної вартості, про що відображено в оскаржуваному рішення про коригування митної вартості.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі №160/8149/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, які визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступна та резолютивна частини проголошені 27.02.2020р.

Повне судове рішення складено 28.02.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк