Справа № 160/1813/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Справа № 160/1813/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Світондейл» до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису, -
25.02.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Світондейл» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 20.08.2018 року № 4-8580-3-3, складений відносно ТОВ «Завод «Світондейл».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.03.2019 року.
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 23.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Ухвалою суду від 04.03.2020 року задоволено клопотання представника позивача та залишено без розгляду позовні вимоги в частині пунктів 10-12 припису.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 01.08.2018 року по 14.08.2018 року Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання ТОВ «Завод «Світондейл» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, за результатами якого складено акт № 412/3-8/18 від 14.08.2018 року. У подальшому, 20.08.2018 року відповідачем складено припис №4-8580-3-3, в якому ТОВ «Завод «Світондейл» приписано здійснити комплекс дій, з огляду на начебто виявлені в результаті перевірки порушення. Зокрема позивачем зазначено, що відповідачем у приписі не зазначено конкретні порушення, які ТОВ «Завод «Світондейл» має усунути, пункти припису носять вказівку на дотримання загальних норм чинного законодавства, є декларативними, тобто посилаються на загальні норми діючого законодавства, які ТОВ «Завод «Світондейл» має дотримуватися повсякчасно протягом всієї своєї господарської діяльності і без наявності такої вимоги контролюючого органу. Отже, припис від 20.08.2018 року №4-8580-3-3, винесеного відносно ТОВ «Завод «Світондейл» є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
08.04.2019 року представником позивача подано письмову відповідь на відзив, в якій зазначено, що твердження відповідача у відзиві на позов нічим не підтверджені, є голослівними та не відповідають дійсності.
Представник позивача у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
20.03.2019 року представником відповідача було подано письмовий відзив на позов, у якому у задоволенні позову просила відмовити повністю, посилаючись на те, що в ході проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України ТОВ «Завод «Світондейл» були виявлені чисельні порушення вимог природоохоронного законодавства. Детальний опис виявлених порушень з посиланнями на відповідні вимоги законодавства викладено та зафіксовано у відповідному акті перевірки № 412/3-8/18 від 14.08.2018, який було складено у відповідності до ч. 15 ст. З, ч. 6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами обстеження виробничих об`єктів підприємства та документів, наданих підприємством в ході перевірки, які були опрацьовані державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища при складанні вищезазначеного акту перевірки. За результатами здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) для усунення виявлених порушень норм природоохоронного законодавства України відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V підприємству протягом п`яти робочих днів після завершення перевірки було надано для виконання припис від 20.08.2018 року № 4-8580-3-3 щодо усунення виявлених під час проведення планового заходу державного нагляду (контролю) порушень природоохоронного законодавства, який містить вказівки на конкретні порушення норм діючого законодавства, які виявлені при проведенні планового заходу державного нагляду (контролю), із зазначенням терміну виконання та обґрунтуванням на конкретні статті Законів України. Тобто, при складанні припису від 20.08.2018 року № 4-8580-3-3 інспекцією дотримано норми діючого законодавства та зокрема Закону № 877-V. На підставі викладеного у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі.
15.04.2019 року представником відповідача було подано письмові заперечення проти відповіді на відзив, у яких зазначено доводи аналогічні доводам у відзиві на позов.
Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Згідно із ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням заяв представників сторін про розгляд справи без їх участі, належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Світондейл» є виробництво бітумних та бітумно-полімерних рулонних покрівельних і гідроізоляційних матеріалів.
За результатами проведеної перевірки складено акт № 412/3-8/18 від 14.08.2018 року.
На підстав висновків акту перевірки № 412/3-8/18 від 14.08.2018 року Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області винесено припис №4-8580-3-3 від 20.08.2018 року, яким приписано ТОВ «Завод «Світондейл»:
- п. 1 надати на розгляд до Держекоінспекції інформацію та копії документів, які розглядаються в ході інспекційної перевірки в повному обсязі, термін виконання до 20.09.2018 року;
- п. 2 виробничу діяльність підприємства здійснювати за наявності проектної документації погодженої згідно вимог законодавства, термін виконання до 20.08.2018 року;
- п. 3 розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідно до фактичного стану підприємства з урахуванням всіх джерел утворення викидів та обсягів викидів, термін виконання до 20.12.2018 року;
- п. 4 отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з урахуванням всіх джерел викидів, термін виконання до 20.12.2018 року;
- п. 5 дотримуватись умов дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, термін виконання до 20.08.2018 року;
- п. 6 не допускати здійснення викидів в атмосферне повітря від джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин, обсяги викидів від яких не обліковано у матеріалах інвентаризації викидів та у діючому дозволі, термін виконання до 20.08.2018 року;
- п. 7 статистичний звіт по формі 2-ТП (повітря) складати в повному обсязі з урахуванням обсягів викидів від неврахованих у матеріалах інвентаризації та дозволі на викиди джерел утворення викидів, термін виконання до 20.01.2019 року;
- п. 8 забезпечити здійснення розрахунку податкового зобов`язання з екологічного податку в частині викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідно з вимогами законодавства, термін виконання до 20.09.2018 року;
- п. 9 забезпечити проведення вимірювань вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах пересувних джерел викидів з оформленням протоколів результатів вимірів у відповідності вимогам НД, термін виконання до 20.09.2018 року;
- п. 10 забезпечити ведення журналів обліку робочого часу установок очистки газу, термін виконання до 01.09.2018 року;
- п. 11 провести технічне навчання і перевірку знань з правил технічної експлуатації установок очистки газу, термін виконання до 01.10.2018 року;
- п. 12 розробити і затвердити інструкції з експлуатації установок очистки газу відповідно до умов їх роботи, термін виконання до 01.10.2018 року;
- п. 13 встановити водовимірювальну апаратуру щодо обліку об`ємів скидання води, термін виконання до 01.11.2018 року;
- п. 14 запровадити контроль за якістю та кількістю стічних (зливних) вод, термін виконання до 01.11.2018 року;
- п. 15 вжити достатні заходи з охорони водних ресурсів, термін виконання до 01.11.2018 року;
- п. 16 забезпечити складання статистичного звіту по формі 2-ТП (водгосп), термін виконання до 20.01.2019 року;
- п. 17 забезпечити збирання, очищення та відведення зливових стоків з території виробничого майданчику в повному обсязі у відповідності до вимог законодавства, термін виконання до 01.12.2018 року;
- п. 18 забезпечити здійснення заходів щодо попередження забруднення зливової поверхні території підприємства, термін виконання до 01.12.2018 року;
- п. 19 забезпечити здійснення моніторингу місць утворення та зберігання відходів, термін виконання до 20.09.2018 року;
- п. 20 укласти договори щодо видалення та утилізації всіх відходів та забезпечити заходи для їх максимальної утилізації, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів у відповідності до вимог законодавства, термін виконання до 20.09.2018 року;
- п. 21 укласти договір на приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в якій знаходилася продукція підприємства з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію, термін виконання до 20.09.2018 року;
- п. 22 місця тимчасового зберігання відходів обладнати у відповідності до вимог законодавства, термін виконання до 20.09.2018 року;
- п. 23 вжити заходів для максимальної утилізації відходів, термін виконання до 20.09.2018 року;
- п. 24 вжити достатні заходи з охорони земель, термін виконання до 20.09.2018 року.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення екологічною інспекцією пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24 припису №4-8580-3-3 від 20.08.2018 року.
Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011р. №454/2011, Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Відповідно до п.4 Положення, Держекоінспекція України відповідно до покладених завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону атмосферного повітря щодо наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин (підпункт «г» пункту 2 частини 4 Положення).
Відповідно до пункту 7 Положення, Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).
Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області здійснює свою діяльність на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерство екології та природних ресурсів України «Про затвердження положень про територіальні органи Держекоінспекції» №312 від 11.08.2017 року.
Таким чином, Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, яка створена для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища, відповідно до ст. 34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» № 1264-XII від 25.06.1991 року, полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.
Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №877).
Абзацом 2 та 3 статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
Відповідно до статті 4 Закону №877, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб`єкта господарювання, встановлений його правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Статтею 5 Закону №877 визначено, що планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.
Відповідно до статті 7 Закону №877, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.
Як встановлено судом, оскаржуваний припис винесений відповідачем за результатами проведення саме планової перевірки ТОВ «Завод «Світондейл».
Відповідно до вимог статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, та здійснення контролю за їх виконанням.
Чатиною 7, 8 статті 7 Закону №877, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Відповідно до частини 9 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб`єкта господарювання згідно із законом.
Оскільки вказаною нормою передбачена відповідальність за невиконання припису контролюючого органу, то суд зазначає, що припис, який надається підприємству до виконання, має містити чітку вказівку на дії, які суб`єкт господарювання повинен вчинити для усунення порушень.
Тобто, припис не може бути декларативним, а саме посилатися на загальні норми законодавства, яких підприємство повинно дотримуватися повсякчасно на протязі всієї своєї діяльності і без наявності такої вимоги контролюючого органу.
Щодо пункту 1 припису про надання на розгляд до Держекоінспекції у Дніпропетровській області інформації та копії документів, які розглядаються в ході інспекційної перевірки в повному обсязі відповідно до переліку питань, суд вважає за необхідне зазначити.
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.
При цьому, пункт 1 припису щодо надання інформації та копії документів, фактично не є вимогою посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.
Посилання відповідача на той факт, що у п. 2 та п. 13 VI (опис виявлених порушень) акту зазначалось, що підприємством на розгляд не представлено звіт про інвентаризацію викидів забруднюючих речовин від стаціонарних джерел, а також акт виконаних робіт з ТОВ «Компанія «Інтеграл Ай.Ті» та з КП КМР «Комунальник», а тому у п. 1 припису зазначено лише про надання інформації та копії документів, суд оцінює критично з огляду на викладені вище обставини.
Крім того, як зазначим представник позивача, в ході перевірки ТОВ «Завод «Світондейл» були надані всі необхідні документи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що пункт 1 припису є не обгрунтованим та підлягає скасуванню.
Щодо пункту 2 припису, яким зобов`язано виробничу діяльність підприємства здійснювати за наявності проектної документації погодженої згідно вимог законодавства, суд зазначає наступне.
Так, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2019 року у справі №160/8706/18 за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Світондейл» про зупинення виробництва, реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, встановлено, що 26.12.2004 року Державним управлінням екології і природних ресурсів в Дніпропетровській області надано позитивний висновок № 326 державної екологічної експертизи, як складової частини комплексної державної експертизи, робочого проекту «Завод покрівельних і гідроізоляційних матеріалів в м. Дніпродзержинську» по вул. Торгівельна, 2, ТОВ «Альянс-Техно-Трейд». Також, 25.03.2008 року Державним управлінням екології і природних ресурсів в Дніпропетровській області надано позитивний висновок № 47 державної екологічної експертизи робочого проекту «Завод покрівельних і гідроізоляційних матеріалів в м. Дніпродзержинську. Поетапна реконструкція заводу по виробництву покрівельних і гідроізоляційних матеріалів за адресою: вул Торгівельна, 2 і виробничої бази за адресою: вул. Торгівельна, 2». Крім того, 05.08.2008 року Державним управлінням екології і природних ресурсів в Дніпропетровській області надано позитивний висновок № 298 державної екологічної експертизи, як складової частини комплексної державної експертизи робочого проекту «Реконструкція і будівництво на місці знесеної частини будівель промислово-виробничої бази за адресою: вул. Широка, 163А під завод по виробництву пінополістірола в м. Дніпродзержинську, ТОВ «Альянс-Техно-Трейд».
В період з 30.11.2012 року по 20.12.2012 року Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами ТОВ «Завод «ТехноНІКОЛЬ» (орендар майна ТОВ «Альянс-Техно-Трейд») за адресами: м. Дніпродзержинськ, вул. Торгівельна, 2, 2а, вул. Широка, 162а.
За результатами перевірки складено акт, в якому зафіксована обставина наявності висновку державної екологічної експертизи та дотримання його вимог.
В період з 01.07.2016 року по 20.07.2016 року Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами ТОВ «Завод «ТехноНІКОЛЬ» за адресами: м. Дніпродзержинськ, вул. Торгівельна, 2, вул. Широка, 162а.
За результатами перевірки складено акт, в якому зазначено, що питання наявності висновку державної наявності висновку державної екологічної експертизи та дотримання його вимог не перевірялись на об`єкті контролю. Цей акт також містить інформацію про попередню планову перевірку, яка проводилась в період з 17.03.2014 року по 28.03.2016 року, за результатами якої складено акт № 17-28.03.2016.
Також, судом апеляційної інстанції у вказаній справі було досліджено висновок судової інженерно-екологічної експертизи від 05.04.2019 року № 0001/19, яким надано відповідь на питання: «чи впроваджувалися робочим проектом «Завод по виробництву пінополістирола по вул. Широка, 163 А в м. Дніпродзержинську. Розширення» та «Завод по виробництву покрівельних і гідроізоляційних матеріалів по вул. Торговельна, 2 в м. Дніпродзержинськ (розширення)» нові техніки або технології? Чи збільшувався обсяг виробництва продукції, обсяг викидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, що було б підставою для проведення по кожному із цих робочих проектів державної екологічної експертизи?».
Так, експертним висновком встановлено, що нові техніки або технології не впроваджувалися, обсяг виробництва продукції не збільшувався. Судовий експерт вказав на те, що зазначені критерії не є підставою для проведення по кожному з цих проектів державної екологічної експертизи.
Отже, судом апеляційної інстанції було встановлено, що вищезазначені робочі проекти мали позитивні висновки державної екологічної експертизи, які були дійсними на момент попередніх перевірок позивача (2012, 2014 роки).
Крім того, у висновку апеляційного адміністративного суду, з яким погодився Верховний Суд у своїй постанові від 02.10.2019 року, зазначено, що робочі проекти «Завод по виробництву пінополістирола по вул. Широка, 163 А в м.Дніпродзержинську. Розширення» та «Завод по виробництву покрівельних і гідроізоляційних матеріалів по вул. Торговельна, 2 в м. Дніпродзержинськ (розширення)» не потребують висновку державної екологічної експертизи (до 18.12.2017 року) та оцінки впливу на довкілля (після 18.07.2017 року), оскільки за висновком судової інженерно-екологічної експертизи цими проектами нові техніки або технології не впроваджувалися, обсяг виробництва продукції не збільшувався, а отже і не було законодавчо визначених підстав для отримання висновку державної екологічної експертизи.
Постанова є такою, що набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вимога інспекції про здійснення виробничої діяльності підприємства за наявності проектної документації у цій частині є протиправною.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що пункт 2 припису є не обгрунтованим та підлягає скасуванню.

Пунктами 3 6, 9 припису приписано:

- розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідно до фактичного стану підприємства з урахуванням всіх джерел утворення викидів та обсягів викидів;

- отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з урахуванням всіх джерел викидів;

- дотримуватись умов дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря;

- не допускати здійснення викидів в атмосферне повітря від джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин, обсяги викидів від яких не обліковано у матеріалах інвентаризації викидів та у діючому дозволі.

- забезпечити проведення вимірювань вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах пересувних джерел викидів з оформленням протоколів результатів вимірів у відповідності вимогам НД.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що ТОВ «Завод «Світондейл» отримано дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -94, №-103 та №-181.

Також, в матеріалах справи наявна копія звіту по інвентаризації забруднюючих речовин.

Доказів перевищення гранично допустимих викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, відповідачем до суду не надано.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно пп. 9 п. 2 розділу ІІІ «Організація діяльності інспекції» Положень про територіальні органи Держекоінспекції, затверджених наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №312 від 11.08.2017 року, Інспекція для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема здійснювати відбір проб та інструментально-лабораторні вимірювання показників складу та властивостей викидів стаціонарних джерел забруднення атмосферного повітря.

Разом з тим, акт складений за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктами господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 412/3-8/18, не містить відомостей про інструментально-лабораторні вимірювань показників складу та властивостей викидів саме об`єктів, щодо яких приписано розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відповідно до фактичного стану підприємства з урахуванням всіх джерел утворення викидів та обсягів викидів; отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з урахуванням всіх джерел викидів та ін.

Вищевикладене унеможливлює визнання розглянутих пунктів припису правомірними.

Пунктом 7 припису зобов`язано ТОВ «Завод «Світондейл» до 20.01.2019 року статистичний звіт по формі 2-ТП (повітря) складати в повному обсязі з урахуванням обсягів викидів від неврахованих у матеріалах інвентаризації та дозволі на викиди джерел утворення викидів. В обгрунтування зазначено порушення ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. 20-2, ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

На підставі ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані:

- здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо;

- вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів;

- забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів;

- здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік;

- заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря;

- забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок;

- забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин;

- використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел;

- здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря;

- своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок.

Зазначена стаття не містить вимог щодо подання статистичної звітності, а тому посилання в даному пункті припису на неї є помилковими.

За наведених обставин, вимога пункту 7 припису є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо пункту 8 припису про забезпечення здійснення розрахунку податкового зобов`язання з екологічного податку, суд зазначає, що пунктами 41.1. та 41.4. ст. 41 ПК України встановлено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.

Згідно п. 1 Положення «Про Державну фіскальну службу України», затвердженого постанови КМУ № 236 від 21.05.2014 року Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Єдиним органом, що має право проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, в тому числі екологічного, є ДФС України та її територіальні органи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що пункт 8 припису є не обгрунтованим та підлягає скасуванню.

Пунктами 13-18 припису приписано:

- встановити водовимірювальну апаратуру щодо обліку об`ємів скидання води;

- запровадити контроль за якістю та кількістю стічних (зливних) вод;

- вжити достатні заходи з охорони водних ресурсів;

- забезпечити складання статистичного звіту по формі 2-ТП (водгосп);

- забезпечити збирання, очищення та відведення зливових стоків з території виробничого майданчику в повному обсязі у відповідності до вимог законодавства;

- забезпечити здійснення заходів щодо попередження забруднення зливової поверхні території підприємства.

У своєму відзиві на позов та акті перевірки відповідач зазначає про вплив позивача на можливе забруднення водних об`єктів. Однак, факт забруднення водних об`єктів під час перевірки не виявлено. В акті перевірки, на підставі якого прийнято зазначені пункти припису, допускаються припущення щодо можливого забруднення.

Натомість жодного документу, який би свідчив про те, що такі забруднення допускаються й фактично виявлені відповідачем не надано та в матеріалах справи відсутні. Відбір проб підземних ґрунтів та проб води з водних об`єктів для встановлення рівня забруднення позивачем не проводився, що не заперечувалось представником відповідача в ході судового розгляду.

Відповідач зазначає про недостатність здійснення заходів по запобіганню забруднення вод та підземних ґрунтів, при цьому, які саме заходи має виконати позивач не зазначено, а норми права, якими відповідач обґрунтовує пункт припису, а саме: ст. ст.44, 96, 105 ВК України, є загальними для всіх водокористувачів та встановлюють обов`язок щодо охорони вод.

За наведених обставин, вимоги пунктів 13-18 припису є протиправними та підлягають скасуванню.

Пунктами 19 23 припису приписано:

- забезпечити здійснення моніторингу місць утворення та зберігання відходів;

- п. 20 укласти договори щодо видалення та утилізації всіх відходів та забезпечити заходи для їх максимальної утилізації, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів у відповідності до вимог законодавства;

- п. 21 укласти договір на приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в якій знаходилася продукція підприємства з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію;

- п. 22 місця тимчасового зберігання відходів обладнати у відповідності до вимог законодавства;

- п. 23 вжити заходів для максимальної утилізації відходів.

В обгрунтування порушення зазначено ст. ст. 17, 32, 33, 34 Закону України «Про відходи», ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відходи», суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані, зокрема:

- забезпечувати повне збирання, належне зберігання та недопущення знищення і псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам екологічної безпеки;

- здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обгрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації;

- не допускати змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки;

- не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах;

- здійснювати контроль за станом місць чи об`єктів розміщення власних відходів.

Частина 4 ст. 17 Закону України «Про відходи» встановлює, що суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об`єкт утворення відходів.

З метою визначення та прогнозування впливу відходів на навколишнє природне середовище, своєчасного виявлення негативних наслідків, їх відвернення та подолання виробники відходів, їх власники, а також центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища здійснюють моніторинг місць утворення, зберігання і видалення відходів (стаття 26 Закону України «Про відходи»).

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про відходи» зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).

В ході розгляду справи судом встановлено, що на час перевірки у позивача наявні протоколи № 1717-1719 від 23.06.2018 року та протокол № 629-631 від 10.04.2018 року про проведення досліджень повітря робочої зони.

Крім того, встановлено, що територія майданчику (заводу) з виробництва теплоізоляційних плит не розміщена на ґрунті, відкритому ґрунті, на землі або відкритій землі.

Так, згідно Науково-технічного звіту про інженерно-геологічні видобування на майданчику з виробництва утеплювача по вул. Широка в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, геологічна будова поверхні складається з 5 шарів серед яких перший шар від 2,3 до 3,7 метрів - насипні ґрунти, які являють собою, зокрема, звалки грунтів та відходів виробництва, відсипані сушим шляхом у вигляді доменних шлаків та суспенчано-сугліністих ґрунтів та сміття.

З викладеного вбачається, що земельна ділянка, верхній шар якої складається зі сміття, надавалась в оренду ТОВ «Завод «Світондейл» в такому стані, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що засмічення земель, забруднення земель та ґрунтів ТОВ «Завод «Світондейл» не здійснюється.

Таким чином, суд вважає, що вимоги пунктів 20-22 припису є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Пунктом 24 припису позивача зобов`язано вживати достатні заходи з охорони земель.

Однак, зазначена вимога припису не містить конкретної вказівки на допущені порушення та дії, які приписані до виконання, є загальною, отже не відповідає меті такого розпорядчого документу, як припис, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

За таких обставин, в ході судового розгляду справи відповідачем не обґрунтовано наявність підстав для винесення оскаржуваних пунктів припису, не надано доказів на підтвердження наявності порушень у сфері природоохоронного законодавства, що стали підставою для їх прийняття, а також не спростовані доводи позивача про відсутність таких порушень.

Оскаржувані пункти припису містить вимоги нічим не обґрунтовані відповідачем, а також вимоги загального характеру, зазначення меж виконання «в повному обсязі», що суперечить положенням Закону №877.

Так, дотримання вимог законів (в тому числі і в природоохоронній сфері) є конституційним обов`язком кожного. В цілому оскаржуваний припису не відповідає по своїй суті поняттю «припис» у визначенні, наведеному в Законі України «Про засади державного нагляду (контролю) у сфер господарської діяльності».

Таким чином, вимога контролюючого органу мала б бути належним чином сформульованою потребою, загальнозрозумілою і обов`язковою, та доведеною особі щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції. Тобто, такі вимоги не можуть вважатися приписами, бо не містять вимог щодо усунення конкретних порушень, у зв`язку із чим підлягають скасуванню.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що пункти 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24 припису від 20.08.2018 року за №4-8580-3-3 є такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 1 921,00 грн., що документально підтверджується копією платіжного доручення № 23 від 18.02.2019 року.

Враховуючи, що позовну заяву задоволено, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 921,00 грн. підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Світондейл» (51901, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Торговельна, буд. 2, ) до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, 9, ) про визнання протиправними та скасування припису - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24 припису Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, від 20 серпня 2018 року за №4-8580-3-3.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Світондейл» (51901, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Торговельна, буд. 2, ) судовий збір у сумі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривень) грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець