Справа № 640/13471/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м. Київ № 640/13471/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛІВЕРІ» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕЛІВЕРІ» (далі - позивач, ТОВ «ДЕЛІВЕРІ») з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 10.07.2019 № на суму 60 563,38 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку позивача з питання своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, за наслідками якої встановлено допущення позивачем порушення граничних строків реєстрації податкових накладних за 2017 - 2019 роки в Єдиному реєстрі податкових накладних. За результатами перевірки, на підставі акту, відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення про застосування штрафу за затримку реєстрації податкових накладних, яке позивач вважає протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм податкового законодавства. Позивач також наголосив, що несвоєчасна реєстрація податкових накладних відбулась не з вини платника, а контролюючого органу, оскільки останнім не прийнято вчасно направлену позивачем заяву про приєднання до договору про визнання електронних документів, тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що не погоджується з позовними вимогами позивача, оскільки висновки контролюючого органу про порушення граничних строків реєстрації податкових накладних є правомірними, обґрунтованими, відтак при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивачем подано відповідь на відзив та вказав на те, що відповідачем не спростовано обставин позову, не підтверджено законності своїх дій та рішення, а тому просив позов задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України, головним державним ревізором-інспектором відділу моніторингу камеральних перевірок податкової звітності управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у м. Києві Зайцевою С.В. проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «ДЕЛІВЕРІ», за результатами якої складено акт від 05.06.2019 №5668/26-15-12-06-16/31738765.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ДЕЛІВЕРІ» () граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних за 2017 - 2019 роки в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

На підставі вказаних висновків, відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.07.2019 №, яким до позивача застосовано штраф:

у розмірі 10 % у сумі 40905,98 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, за затримку реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних до 15 календарних днів на суму ПДВ 409051,64 грн.;

у розмірі 20 % у сумі 106,14 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, за затримку реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 530,66 грн.;

у розмірі 40 % у сумі 1676,26 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, за затримку реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів на суму ПДВ 4190,66 грн.;

у розмірі 50 % у сумі 17875,00 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, за затримку реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних на 366 і більше календарних днів на суму ПДВ 35750,00 грн.

ТОВ «ДЕЛІВЕРІ» не погоджується з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

При цьому, підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок проведення камеральної перевірки, в свою чергу, безпосередньо встановлено статтею 76 Податкового кодексу України, пунктами 76.1 та 76.2 якої, передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Слід зазначити, що 01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, яким до Податкового кодексу України внесено зміни, зокрема щодо контрольно-перевірочної роботи.

Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнено другим абзацом відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Аналіз зазначеної норми Податкового кодексу України свідчить, що на момент проведення перевірки предметом камеральної перевірки окрім питань правильності оформлення податкових декларацій можуть бути і інші питання такі як своєчасність реєстрації податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою встановлено порушення ТОВ «ДЕЛІВЕРІ» вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі: податкових накладних, виписаних за період 27.12.2017 - 31.12.2017, дата їх реєстрації 18.01.2018 та 19.01.2018, порушення граничного терміну реєстрації цих накладних складає 3-4 дня; податкових накладних, виписаних 30.04.2017, дата їх реєстрації 16.05.2017, порушення граничного терміну реєстрації цих накладних складає 1-2 дня; податкових накладних, виписаних від 08.02.2018, від 15.02.2018, від 06.07.2018, від 10.09.2018, порушення граничного терміну реєстрації яких складає 15 та від 16 календарних днів; а також інших податкових накладних, зареєстрованих з порушенням строку реєстрації від 61 до 365, і більше календарних днів.

Відповідальність платника передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже належним та допустимим доказом реєстрації податкової накладної є квитанція в якій фіксується дата та час надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр).

Відповідно до пунктів 11-15 Порядку №1246 після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки податкової накладної.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Отже, як Податковим кодексом України, так і Порядком №1246 передбачено, що у разі отримання контролюючим органом податкової накладної від платника податку, за результатами проведення перевірки яких, платнику податку надсилається квитанція про прийняття, неприйняття або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Як встановлено з матеріалів справи, що не заперечується учасниками справи, податкові накладні, що перелічені в акті перевірки, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних терміном до 15 календарних днів на суму ПДВ 409051,64 грн., від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 530,66 грн., від 61 і більше календарних днів на суму ПДВ 4190,66 грн., на 366 і більше календарних днів на суму ПДВ 35750,00 грн.

Вказані порушення позивачем жодним чином не спростовані та не доведені, що вказані податкові накладні зареєстровані у встановленому порядку із дотриманням відповідних строків або про причини порушення граничних строків реєстрації податкових накладних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та посилаючись на протиправність податкового повідомлення-рішення, позивач лише посилається на те, що податкові накладні, виписані в період 27.12.2018 - 31.12.2018, зареєстровані з порушенням граничних строків, у зв`язку з тим, що позивач був позбавлений можливості належного виконання зобов`язань щодо своєчасності реєстрації податкових накладних виключно з технічних причин, що не залежали від його волі.

Зокрема, позивач посилається на те, що ним неодноразово направлявся засобами електронного зв`язку заяву про приєднання до договору про визнання електронних документів через систему «M.E.Doc.» та через електронний кабінет ДФС. Лише 18.01.2018 позивач отримав можливість реєструвати податкові накладні та розрахунки коригування у зв`язку зі зняттям заборони на прийняття електронних документів в органах ДФС.

Разом з тим, позивачем не надано до суду належних і достатніх доказів оскарження дій контролюючого органу щодо відмови у реєстрації чи розірвання договору про визнання електронних документів, чи відмови у прийнятті заяви про приєднання до договору про визнання електронних документів, як причину нездійснення реєстрації вищеперелічених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, норми Податкового кодексу України не містять такої підстави для звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних як відсутність вини суб`єкта господарювання, крім того, позивач наділений правом оскарження протиправних дій та/або бездіяльності контролюючого органу як в адміністративному так і в судовому порядку, проте доказів до суду не надано.

Більш того, листом від 21.02.2018 №7414/10/26-15-12-01-18 ГУ ДФС у м. Києві було попереджено позивача про відповідальність, передбачену пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримані вимоги Податкового кодексу України та Порядку №1246 щодо порядку та строків реєстрації вищевказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказане порушення тягне за собою накладання на платника, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 Податкового кодексу України покладено обов`язок щодо такої реєстрації податкових накладних, штрафу в розмірі, визначеному пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, а саме:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно застосовані штрафні санкції відповідно до частини першої статті 120-1 Податкового кодексу України - у розмірі 10 % у сумі 40905,98 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних до 15 календарних днів на суму ПДВ 409051,64 грн., у розмірі 20 % у сумі 106,14 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 530,66 грн., у розмірі 40 % у сумі 1676,26 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних від 61 і більше календарних днів на суму ПДВ 4190,66 грн., у розмірі 50 % у сумі 17875,00 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних на 366 і більше календарних днів на суму ПДВ 35750,00 грн.

З огляду на вищевикладене ГУ ДФС у м. Києві приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.07.2019 № діяло на підставі та в межах визначених повноважень, а тому підстави для скасування такого рішення відсутні.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведена правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Натомість, позивачем не надано належних доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛІВЕРІ» (01024, м. Київ, вул. Червоноармійська, 15/2, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко