Справа № 320/3821/19
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

02 березня 2020 року м. Київ Справа № 320/3821/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Узин-Агроінвест» про забезпечення адміністративного

позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Узин-Агроінвест»
доДепартаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області
провизнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 320/3821/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Узин-Агроінвест» до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, в якому позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати приписи відповідача від 14.06.2019 № С-1406/5 та 14.06.2019 № С-1406/6 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; визнати протиправними та скасувати постанови відповідача від 27.06.2019 № З-2706/3/1010-1274/02, 27.06.2019 № З-2706/4/1010-1275/02, 27.06.2019 № З-2706/5/1010-1276/02 та 27.06.2019 № З-2706/6/1010-1277/02, якими на позивача накладено штрафи за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

28.02.2020 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Узин-Агроінвест» про забезпечення позову шляхом зупинення:

1) дії оскаржуваних приписів;

2) стягнення штрафів на підставі постанов від 27.06.2019 № З-2706/3/1010-1274/02, 27.06.2019 № З-2706/4/1010-1275/02, 27.06.2019 № З-2706/5/1010-1276/02 у виконавчих провадження № 60287323, 60287473 та 60287159, а також постанови від 27.06.2019 № З-2706/6/1010-1277/02 до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

В обґрунтування наведеної вище заяви позивач посилається на те, що приписи відповідача про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, якими позивача зобов`язано усунути допущені порушення та зупинити експлуатацію об`єкта будівництва, а також постанови, якими на позивача накладено штрафи за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, є очевидно протиправними.

Крім того, позивач зазначає, що подальше здійснення виконавчою службою виконавчих дій, зокрема, накладення арешту на рахунки підприємства, призводить до фактичного зупинення господарської діяльності, що у свою чергу завдає фінансових збитків: Товариству з обмеженою відповідальністю «Узин-Агроінвест» через неможливість належного утримання тварин, які перебувають у нього на балансі; територіальній громаді у зв`язку зі скороченням кількості робочих місць на підприємстві.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналізуючи вказані вище норми у сукупності суд дійшов висновку, що заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує така небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка у разі невжиття судом заходів забезпечення позову в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводять до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

При цьому заходи забезпечення позову повинні обиратися судом з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 25.09.2018 в адміністративній справі № 290/844/17.

Так, принцип рівності сторін - один із складників концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення Європейського суду з прав людини "Кресс проти Франції" від 07.06.2001).

Крім того відповідно до Рекомендації про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах № R (89) 8 від 13.09.1989, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, оскільки вживається судом з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних рішень, дій та бездіяльності з боку відповідача, щоб забезпечити в подальшому реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування передбачених статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України підстав, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову.

Так, заявник не довів суду існування обставин, які без вжиття судом відповідних заходів вказували б на неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача або необхідність докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення в майбутньому.

Позивачем також не надано належних та достатніх доказів в обґрунтування протиправності оскаржуваних рішень.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що повна, всебічна та об`єктивна оцінка рішенням суб`єкта владних повноважень може бути надана судом виключно за результатами розгляду справи по суті.

Суд також враховує, що задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії вказаних вище приписів може призвести до продовження експлуатації об`єкта перевірки, будівництво якого здійснено з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, встановлених спеціальним органом у сфері містобудування, що, у свою чергу, не відповідає меті правового інституту забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена судом касаційної інстанції, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 в адміністративній справі № 826/5233/18 та 23.01.2020 в адміністративній справі № 640/1945/19.

Крім того, позивачем не надано суду жодних документальних свідоцтв, які б свідчили про відсутність інших нежитлових приміщень у власності (користуванні) підприємства для забезпечення утримання тварин, які перебувають у нього на балансі.

Доказів відсутності коштів на банківських рахунках позивача в національній та/або іноземній валютах для погашення боргу, який виник на підставі оскаржуваних рішень, Товариством з обмеженою відповідальністю «Узин-Агроінвест» також до заяви не приєднано.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Узин-Агроінвест» про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Харченко С.В.