Справа № 695/3321/19
Суддя: Степченко М. Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3321/19

номер провадження 2-а/695/23/20

20 лютого 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.,

за участю секретаря Розпутньої І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Василівського ВП ГУ НП в Запорізькій області Бариносова Сергія Сергійовича, Головного управління національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом інспектора СРПП Василівського ВП ГУ НП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Бариносова Сергія Сергійовича, Головного управління національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що про факт винесення оскаржуваної постанови довідався у жовтні 2019 року випадково - від державного виконавця; правопорушення не вчинював, свою присутність при розгляді справи про адміністративне правопорушення і складенні оскаржуваної постанови, а також її одержання при складенні - заперечив; просив поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову, а справу закрити на підставі ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що 08.10.19р. від Золотоніського відділу державної виконавчої служби йому стало відомо про надходження для виконання постанови інспектора СРПП Василівського ВП ГУ НП в Запорізькій області Бариносова С.С. ДПО18 №065325 від 14.07.19р. Звідти ж і одержав копії оскаржуваної постанови та супровідного листа, наданого суду з позовною заявою. Ознайомившись у державного виконавця з оскаржуваною постановою, виявив, що його притягнуто до відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв, а саме що нібито він за вказаних у постанові обставин, керуючи транспортним засобом Lifan kp200-10B номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, порушивши таким чином правила. Також Позивач зазначив, що в оскаржуваній постанові у графі «копію постанови отримано» міститься підпис, зовні схожий на його підпис, але який Позивачеві не належить.

Позивач вказані у оскаржуваній постанові обставини заперечив, оскільки вищевказаним транспортним засобом не керував, правопорушення не вчиняв, справа про адміністративне правопорушення у його присутності не розглядалася і постанова при ньому не виносилась та не вручалася, а підпис - підроблений з наслідуванням його підпису з інформаційних мереж поліції, а дані про наявність у його власності мотоцикла та про зразок підпису інспектор поліції імовірно одержав з електронних баз МВС (звідти ж, на думку позивача, і зразок підпису, який намагалися наслідувати при фабрикуванні підтвердження вручення оскаржуваної постанови, оскільки такий підпис міститься на лицьовій стороні посвідчення водія).

Як пояснив позивач ОСОБА_1 , за вказаних в оскаржуваній постанові обставин він керував легковим автомобілем ВАЗ 21120 р.н. НОМЕР_2 і рухався через пост поліції в смт. Василівка, повертаючись з відпочинку від Азовського моря.

Позивач також зазначив, що з 5 липня 2019 року він перебував на відпочинку в селищі Кирилівка Якимівського району Запорізької області біля моря, куди він їздив разом з пасажиркою ОСОБА_2 та значною кількістю речей з розрахунку на 9-денний відпочинок. Повертаючись з відпочинку 13.07.19 в дорозі поблизу м.Василівка Запорізької області сталась суттєва поломка автомобіля (обрив ременя ГРМ), у зв`язку з чим протягом 13-14.07.19 ОСОБА_1 з автомобілем перебував у м. Василівці, де на станції технічного обслуговування здійснювався терміновий ремонт свого автомобіля.

Після завершення ремонту, у вечірній час 14.07.19 він терміново виїхав керуючи вищевказаним автомобілем у напрямку м. Запоріжжя, однак при виїзді виявив неполадки у роботі автомобіля і виникла потреба у поверненні до СТО, у зв`язку з чим на перехресті з круговим рухом з крайньої лівої смуги, безпосередньо бачачи в декількох метрах інспекторів поліції і усвідомлюючи це, з дотриманням ПДР і не створюючи ні для кого перешкод, повернув ліворуч на перехрестя з круговим рухом, безпосередньо після чого інспектор поліції зупинив керований автомобіль, перевірив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію на автомобіль та наявність договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників ТЗ.

Як пояснив позивач, інспектор поліції звинуватив його у нібито порушенні правил дорожнього руху, що позивач заперечив і запропонував скласти протокол; на це інспектор записав ручкою дані про позивача та повернув позивачеві документи, однак жодних документів (протоколу чи постанов) при позивачеві не складав і не вручав, після чого позивач продовжив рух.

Також позивач зазначив, що вказаний у оскаржуваній постанові транспортний засіб Lifan kp200-10B номерний знак НОМЕР_1 дійсно наявний у його власності, однак є легким малокубатурним (200 см3) мотоциклом малої потужності, не придатним до тривалих поїздок з багажем та пасажирами, який в період 05-14.07.19 (час поїздки на відпочинок до моря) зберігався за його місцем проживання.

Позивач на підтвердження вищевказаних обставин послався на свідків, а також фотографію від 13.07.19 зі стоянки біля СТО в м. Василівка, зроблену під час аварійної стоянки біля СТО, на якій зафіксовано дату, самого позивача та номерні знаки автомобіля .

Просив врахувати суд, що навіть візуально інспектор поліції мав би відрізнити легковий автомобіль від мотоцикла та перевіряючи документи на транспортний засіб зважити на різницю в їх номерних знаках, що на думку позивача також опосередковано свідчить, що про складення оскаржуваної постанови не на місці, а «заднім числом» - використовуючи дані інформаційних мереж МВС.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Від ГУ НП в Запорізькій області на адресу суду надійшло письмове заперечення від представника Управління, який позов не визнає, вважає, що в даній ситуації складення протоколу про адміністративне правопорушення не є обов`язковим, а також що між Управлінням та позивачем відсутні жодні правовідносини.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він приблизно з 7 липня 2019 року перебував на відпочинку у с. Кирилівка, Якимівського району Запорізької області, де неодноразово бачив позивача ОСОБА_1 , з яким знайомий. При цьому бачив, що останній на відпочинку перебував з автомобілем ВАЗ 2112 зеленого кольору, на якому після відпочинку вибув з с.Кирилівки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що дійсно знайомий з позивачем ОСОБА_1 , товаришує з ним та часто надає консультації щодо технічного стану автомобіля. Зазначив, що йому відомо про поїзду позивача на початку липня 2019 року своїм автомобілем ВАЗ 2112 до моря, безпосередньо перед поїздкою свідок оглядав автомобіль. Підтвердив поломку автомобіля позивача під час повернення з поїздки від моря, а саме обрив ременя ГРМ, оскільки телефоном він надавав консультації ОСОБА_1 щодо ремонту автомобіля біля та допомагав віднайти автосервіс.

Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. (ст. 10, 11 КУпАП).

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч.1 ст.122 КУпАП).

Відповідно до п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Як встановлено судом, та це зокрема вбачається із пояснень позивача, під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вказаний вище порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення дотримано не було.

Зокрема, докази правопорушення при розгляді справи не досліджувались, що порушило право позивача на захист.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Докази роз`яснення всіх прав, передбаченні ст.268 КУпАП відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, що до якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

При цьому, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст.72 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складався.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу (у т.ч. в даному випадку), зазначає, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Згідно зі ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Як встановлено ч.ч.2, 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з тим, відповідачами не надано до матеріалів справи жодних доказів, якими було б зафіксовано порушення позивачем ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Посилання на здійснення відеофіксації порушення оскаржувана постанова не містить.

Відсутність відеозапису або протоколу про адміністративне правопорушення не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд відзначає, що доказів вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення відповідачами не надано зовсім.

Показання свідків правопорушення (у разі його вчинення) відповідачем не відбиралися, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не надано, посилання на показання свідків в оскаржуваній постанові і відсутні.

Таким чином, факт вчинення позивачем ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення не доведено жодним належним та допустимим доказом.

Поряд з цим, позивач ОСОБА_1 належними та допустимими доказами довів, що за обставин, вказаних у оскаржуваній постанові не керував зазначеним у постанові транспортним засобом, а керував автомобілем ВАЗ 21120 р.н. НОМЕР_2 .

З огляду на це суд критично ставиться до законності притягнення позивача до відповідальності, до достовірності, достатності та об`єктивності вказаних інспектором поліції у оскаржуваній постанові обставин.

Позивач заперечує проти вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №065325 від 14.07.19 року підлягає скасуванню.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення , за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (ст.247 КУпАП).

Статтею 287 КУпАП право оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення надано Позивачеві як особі, щодо якої її винесено.

Згідно п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено ….в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 289 КУпАП, Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Зважаючи на вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про поважність пропуску позивачем строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, виходячи з наведених вище фактів, враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП має бути визнана протиправною та скасована, а справа - закрита за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (ст.247 КУпАП).

Керуючись ст.ст.7, 9, 11, 70, 138, 158-163 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати пропущеним з поважних причин та поновити позивачеві ОСОБА_1 строк на оскарження постанови інспектора СРПП Василівського ВП ГУ НП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Бариносова Сергія Сергійовича серії ДПО18 №065325 від 14.07.19.

Скасувати постанову інспектора СРПП Василівського ВП ГУ НП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Бариносова Сергія Сергійовича ДПО18 №065325 від 14.07.19 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу розміром 255 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі 10-ти днів з часу проголошення.

Суддя М.Ю. Степченко