Справа № 240/12050/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Житомир справа № 240/12050/19

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панкеєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області Корольовський відділ державної виконавчої служби м. Житомира, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у вилученні відомостей про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України позивача з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України, яке викладене у листі від 23.10.2018 №184/Ц-15680;

- зобов`язати відповідача вилучити відомості про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , з бази даних осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, відповідно до пункту 4 постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення УДВС ГТУЮ у Житомирській області від 11.12.2017 у виконавчому провадженні закінченому на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.12.2017 ВП № 46244057.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не вилучено відомості про тимчасове обмеження права виїзду за межі України позивача з бази даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відповідно до пункту 4 постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішення УДВС ГТУЮ у Житомирській області від 11.12.2017 у виконавчому провадженні № 33669915 закінченому на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.12.2017 ВП № 46244057. Позивач посилається на те, що державним виконавцем скасовано тимчасове обмеження, щодо її права виїзду за межі України, що в свою чергу є підставою для вилучення відомостей стосовно неї з бази даних осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву вказано на відсутність у Головного центру обробки спеціальної інформації постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 4304/12 від 22.10.2012, що виданий Житомирським окружним адміністративним судом, про стягнення з ОСОБА_1 2232,71 грн боргу на користь УПФУ в Черняхівському районі (до виконання якого й тимчасово обмежено у праві виїзду з України позивача), що відповідно унеможливлює вилучення Головного центру обробки спеціальної інформації - інформації про позивача.

Крім того, у відзиві відповідачем вказано, що даний спір перебуває виключно у площині взаємовідносин між позивачем (як боржником у виконавчому провадженні) та державним виконавцем Корольовського ВДВС м.Житомир ГТУЮ у Житомирській області, у зв`язку з чим просив замінити неналежного відповідача на належного - Корольовський ВДВС м.Житомир ГТУЮ у Житомирській області.

Ухвалою суду від 21.01.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про заміну відповідача.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, листом від 11.12.2017 Корольовським ВДВС м.Житомир ГТУЮ у Житомирській області було направлено ОСОБА_1 та Державній прикордонній службі постанову від 11.12.2017 про закінчення виконавчого провадження ВП №46244057 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 26,20 грн (а.с.11 зворот).

Рішенням заступника начальника відділу - начальника 4-го відіпс впс "Бориспіль" (термінал D) капітаном Поворозніком А.В. від 10.10.2018 ОСОБА_1 відмовлено у перетині державного кордону України на виїзд з України (а.с.19-20).

11.10.2018 позивач звернулась до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України із заявою про вилучення з бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" інформацію щодо громадянки України ОСОБА_1 з приводу тимчасового обмеження у праві виїзду з України на підставі наданих документів (а.с.18).

Листом від 23.10.2018 №184/Ц-15680 у відповідь на заяву позивача повідомлено, що в органах охорони державного кордону Державної прикордонної служби України виконується ухвала Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.03.2013 у цивільній справі № 293/361/13-ц про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесена за поданням старшого державного виконавця Черняхівського РУЮ Шпаківського О.В. щодо виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду № 4304/12 від 22.10.2012 про стягнення з ОСОБА_1 2232,71 грн на користь УПФУ в Черняхівському районі. 11 жовтня 2018 року разом із заявою надано постанову про закінчення виконавчого провадження від 11.12.2017 ВП № 46244057, винесена при примусовому виконанні постанови № б/н від 05.04.2013, на підставі п.9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 26,20 грн. Таким чином, Головний центр не має правових підстав вилучити відомості стосовно позивача з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.12.2017 ВП № 46244057, оскільки ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.03.2013 у цивільній справі №293/361/13-ц тимчасово обмежено до виконання зобов`язань по іншому виконавчому документу. Також зазначено, що з метою вирішення вказаного питання позивачу слід звернутись до уповноваженого державного виконавця Корольовського ВДВС м.Житомир ГТУЮ у Житомирській області (а.с.15).

На звернення позивача Корольовський ВДВС м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області листами від 30.01.2019 №9/8.22/36/8560, від 09.08.2019 №8.22-29/36/9/2019/69621 та від 07.11.2019 №8.22-29/36/9/2019/98968 повідомив, що на примусовому виконанні в Корольовському відділі державної виконавчої служби міста Житомир перебувало виконавче провадження № 46244057, з виконання постанови, виданої Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ 05.04.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу в сумі 26,20 грн. 11.12.2017 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, згідно п.9 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з фактичним виконанням та скасовано обмеження у праві виїзду за межі України.

Вказано, що згідно бази даних автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 07.11.2019 у Корольовському відділі державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 , а тому у державного виконавця відсутні підстави щодо вчинення будь-яких дій (а.с.16-17, 21).

Черняхівський районний відділ державної виконавчої служби листом від 04.11.2019 №10758 у відповідь на заяву позивача повідомив, що 18.03.2013 дане виконавче провадження було направлено за належністю до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ у зв`язку з тим, що позивач фактично проживає в м.Житомир. Станом на 04.11.2019 на виконанні у відділі ДВС не відкрито жодне виконавче провадження на ОСОБА_1 (а.с.22).

На підставі викладеного, позивач вважає, що протиправним рішення відповідача про відмову у вилученні відомостей про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України позивача з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України, яке викладене у листі від 23.10.2018 №184/Ц-15680, у зв`язку з чим звернулась до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про прикордонний контроль" визначено, що прикордонний контроль - це державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Згідно з ч.3, 4 ст.2 Закону України "Про прикордонний контроль" прикордонний контроль здійснюється щодо: 1) осіб, які перетинають державний кордон; 2) транспортних засобів, що перевозять через державний кордон осіб та вантажі; 3) вантажів, що переміщуються через державний кордон.

Прикордонний контроль включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; 3) виконання доручень правоохоронних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; 6) перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" визначено, що "право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів".

Спільним наказом Міністерства юстиції' України та Міністерства внутрішніх справ України № 256/5/65 від 30.01.2018 "Про затвердження Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державши прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження" (далі - Порядок № 256/5/65) встановлено, що уповноважений орган Держприкордонслужби на запити державних, приватних виконавців забезпечує передачу до Системи, відповідей про перетинання боржником державного кордону України (Розділ 2 пункт 2 Наказу).

Уповноважений орган Держприкордонслужби не пізніше наступного робочого дня після надходження судового рішення приймає його до виконання та вносить інформацію до бази даних, про що надсилає повідомлення до відповідного органу державної виконавчої служби, приватного виконавця протягом трьох робочих днів через Систему (абзац 3 пункт 1 Розділ IV Наказу).

Таким чином інформація про боржників, які не виконали зобов`язання або боржників, які погасили зобов`язання передається уповноваженим органом ДВС до уповноваженого органу ДПСУ, який в свою чергу вносить відомості до бази даних.

Як встановлено судом, інформацію про обмеження у праві перетину державного кордону ОСОБА_1 було уведено до відповідної бази даних Держприкордонслужби України на виконання надісланої до Адміністрації Держприкордонслужби України разом із супровідним листом ВДВС Черняхівського районного управління юстиції Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області від 18.03.2013 № 3099/326/1 ухвали Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.03.2013 по цивільній справі № 293/361/13-ц (а.с.46).

Натомість в обґрунтування підстав визнання протиправним рішення відповідача про відмову у вилученні відомостей про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України позивача з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України позивачем зазначено постанову старшого державного виконавця Щербаня О.М. про закінчення виконавчого провадження" від 11.12.2017 ВП № 46244057.

Так, згідно з п.5 Розділу 4 Порядку №256/5/65 інформація про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, вилучається з бази даних в разі винесення постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження"; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України за виконавчим документом про стягнення аліментів.

Згідно з п.4 розділу 4 Порядку №256/5/65 інформацію про встановлення тимчасового обмеження боржника - фізичної особи з України уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає з бази даних на підставі отриманої засвідченої судом копії судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрало законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили.

Суд звертає увагу, що постанова державного виконавця від 11.12.2017 ВП № 46244057 винесена за результатами примусового виконання постанови щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 26,20 грн не є підставою для скасування тимчасового обмеження у праві її виїзду за межі України, оскільки ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.03.2013 у цивільній справі №293/361/13-ц позивача тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань по іншому виконавчому документу.

Відповідно до ч.5-8 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає інформацію про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, з бази даних на підставі чітко переліку документів та за наявності відповідних підстав.

З огляду на наведене, з урахуванням наявності ухвали Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.03.2013 по цивільній справі № 293/361/13-ц про обмеження ОСОБА_1 у виїзді за межі України та відсутності постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №4304/12 від 22.10.2012, у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відсутні законні підстави для вилучення відомостей про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено обґрунтованих підстав для зобов`язання відповідача вилучити відомості про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б доводили наявність її порушеного права Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Якщо право особи не є порушеним, то, відповідно, воно не може бути захищеним судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з п.30 рішення ЄСПЛ у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до п.29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994 статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З урахуванням положень ст.139 КАС України підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору відсутні.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку ст.441 ЦПК України з вмотивованою заявою про скасування тимчасового обмеження у праві її виїзду за межі України.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва