Справа № 640/12221/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року м. Київ № 640/12221/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Київській області

про скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 до Головного управління Держпраці у Київській області (надалі - відповідач), адреса: 04060, місто Київ, вулиця Вавілових, будинок 10, у якій позивач просив:

- скасувати наказ Головного управління Держпраці у Київській області №209-к від 24 червня 2019 року, яким накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що наказом Головного управління Держпраці у Київській області №209-к від 24 червня 2019 року за результатами розгляду дисциплінарної справи комісією встановлено, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок, а саме, неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників прийнятих у межах їх повноважень та накладено на останнього дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

З вказаним наказом позивач не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що були відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оскільки строк притягнення сплинув, а всі наявні матеріали дисциплінарного провадження містять ряд суперечностей та не відповідають дійсності.

Більш того, позивач послався на те, що фактично з 14 січня 2019 року по 18 березня 2019 року він не виконував повноваження голови комісії по розслідуванню нещасного випадку, оскільки не перебував на робочому місці, а наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 18 березня 2019 року №96-к був відсторонений від виконання посадових обов`язків заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області, з 18 березня 2019 року до винесення судом рішення у кримінальному провадженні №0000268 від 23 грудня 2018 року без збереження заробітної плати.

Таким чином, як вважає позивач, керівництвом Головного управління Держпраці у Київській області не здійснювався контроль за виконанням наказу, не було призначено іншого голову комісії по розслідуванню нещасного випадку.

Також, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що при накладенні дисциплінарного стягнення у вигляді догани, відповідач не врахував низку чинників, які, за доводами позивача, повинні були бути прийняті до уваги, зокрема, не досліджені належним чином обставини, які характеризують сумлінне ставлення позивача до виконання службових обов`язків, рівень його кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень тощо.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 03 червня 2019 року №197-к відкрито дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 .

За результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарною комісією Головного управління Держпраці у Київській області складено висновок про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності від 21 червня 2019 року, зокрема, комісія дійшла висновку про порушення ОСОБА_1 вимог наказу Головного управління Держпраці у Київській області від 15 березня 2016 року №38-Р «Про утворення комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку», пункту 40 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 та пункту 2.3 посадової інструкції заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області, затвердженої в установленому порядку, що, за твердженнями представника відповідача, свідчить про неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їх повноважень.

Більш того, представник відповідача зазначив, що обставиною, що обтяжує дисциплінарну відповідальність є вчинення проступку умисно з мотивів неповаги прав і свобод людини, зокрема, ОСОБА_2 , а обставин, які б пом`якшували дисциплінарну відповідальністю позивача не виявлено.

У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідача вважає, що відповідач діяв у межах та спосіб, визначені законодавством, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Не погоджуючись з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, представник позивача у відповіді на відзив послався на те, що строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності сплинув, хоча позивач заперечує взагалі факт вчинення дисциплінарного проступку.

Також, у відповіді на відзив зазначено, що позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу надання інформації про дорожньо-транспорту пригоду.

Крім того, представник позивача послався й на те, що подія нещасного випадку мала місце 13 березня 2016 року, вирок у кримінальному провадженні за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка розслідувалась спеціальною комісією як нещасний випадок на виробництві, проголошено також у 2016 році, тому, за твердженнями представника позивача, відсутні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року клопотання позивача про вихід зі спрощеного провадження залишено без задоволення, витребувано у позивача належні та допустимі докази неодноразового звернення позивача до правоохоронних органів з приводу надання інформації в межах спеціального розслідування нещасного випадку у ПАТ «Київенерго» 13 березня 2016 року, а також витребувано у відповідача письмові пояснення щодо строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з урахуванням наданої позивачем відповіді на відзив.

На виконання вимог ухвали суду від 02 жовтня 2019 року представником відповідача надані письмові пояснення, відповідно до яких наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 15 березня 2016 року №38-Р «Про утворення комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку» для проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 13 березня 2016 року з диспетчерами району теплових мереж «Голосієво» СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . за адресою: місто Київ, вулиця Жилянська, утворено комісію із спеціального розслідування у складі, погодженому з відповідними організаціями, та головою комісії визначено позивача.

Наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 29 березня 2016 року №38-Р/1 «Про продовження строку проведення спеціального розслідування нещасного випадку» термін проведення вказаного вище розслідування продовжено до отримання від Голосіївського управління поліції України в місті Києві матеріалів розслідування події на транспорті та письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, як вважає представник відповідача, посилання позивача на те, що строк проведення спеціального розслідування сплинув та розслідування мало бути закінченим є неправомірним.

Також, представник відповідача у письмових поясненнях послався й на обставини, з яких дисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність у діях позивача дисциплінарного проступку.

Позивачем на виконання вимог ухвали суду від 02 жовтня 2019 року подано заяву, в якій зазначено, що листи до органів поліції та відповіді, копії яких були наявні у позивача, останнім вже долучилась до позовної заяви.

При цьому, позивач зазначив, що оригінали всіх звернень від нього, як голови комісії по розслідуванню нещасного випадку на виробництві до органів поліції, а також підготовлених позивачем звернень за підписом керівництва Головного управління Держпраці у Київській області до органів поліції та відповідей з поліції зберігаються у Головному управлінню Держпраці у Київській області у спеціальній комісії по розслідуванню нещасного випадку, створеній відповідачем. На теперішній час позивач не є головою комісії, тому в нього не має доступу до документів комісії по розслідуванню нещасного випадку, оскільки наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 17 липня 2019 року №248-к позивача звільнено із займаної посади, який на теперішній час оскаржується в судовому порядку.

При цьому, позивач послався й на аналогічні обставини тим, що викладені у позовній заяві, а також просив витребувати у Головного управління Держпраці у Київській області всі наявні матеріали спеціального розслідування нещасного випадку у ПАТ «Київенерго» 13 березня 2016 року, в тому числі, звернення позивача до правоохоронних органів, а також витяг з табелю обліку робочого часу відносно нього за період часу з 14 січня 2019 року по 24 червня 2019 року на підтвердження відсутності на роботі через поважні причини/неможливості виконувати свої посадові обов`язки.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

При цьому, частиною 4 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до частини 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

В той же час, частиною 4 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Так, як вбачається зі змісту відповіді на відзив на позовну заяву, позивач посилається на те, що він неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу надання інформації про дорожньо-траснпортну пригоду, тобто посилався на те, що наявні докази підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулось порушення його прав, проте, вказані докази не були надані позивачем, у зв`язку з чим судом, з метою повного та всебічного розгляду справи такі докази були витребувані від позивача на підставі ухвали суду від 02 жовтня 2019 року.

Проте, позивачем у заяві про виконання вимог ухвали суду не наведено вмотивованих та обґрунтованих пояснень, з яких останній позбавлений можливості самостійно надати докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує порушення свого права.

Більш того, позивачем взагалі необґрунтовано вимогу щодо витребування витяг з табелю обліку робочого часу відносно нього за період часу з 14 січня 2019 року по 24 червня 2019 року, а також не зазначено об`єктивних причин, з яких позивач не має можливості надати такі докази самостійно, як і не надано докази, що підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на їх отримання.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про доцільність вирішити справу на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (надалі - Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, згідно з частиною 2 статті 1 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

У відповідності до частини 2 цієї ж статті дія цього Закону поширюється на державних службовців: 1) Секретаріату Кабінету Міністрів України; 2) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади; 3) місцевих державних адміністрацій; 4) органів прокуратури; 5) органів військового управління; 6) органів дипломатичної служби; 7) державних органів, особливості проходження державної служби в яких визначені статтею 91 цього Закону; 8) інших державних органів.

Частиною 2 статті 5 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Частиною 1 статті 62 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII передбачено, що державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

У відповідності до частини 2 цієї ж статті державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 21 жовтня 2015 року ОСОБА_1 працює в Головному управлінні Держпраці у Київській області, а з 01 листопада 2015 року призначений на посаду заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної безпеки.

З матеріалів справи вбачається та не спростовано сторонами у справі, що пунктом 2.3. посадової інструкції заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки, одним із його завдань та обов`язків є організація своєчасного і кваліфікованого розслідування нещасних випадків, випадків травматизму, аварій та своєчасне інформування про це начальника Головного управління.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах (далі - підприємства) до 17 квітня 2019 року визначалась Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 (надалі - Порядок №1232).

Згідно з абзацом 1 пункту 7 Порядку №1232 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків.

В той же час, відповідно до пункту 36 Порядку №1232 спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки, які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від ступеня тяжкості отриманих ними травм; випадки смерті працівників на підприємстві; випадки зникнення працівників під час виконання трудових (посадових) обов`язків; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого. Спеціальне розслідування нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, проводиться за рішенням Держпраці або його територіальних органів залежно від характеру і ступеня тяжкості травми.

Згідно з абзацом 1 пункту 38 Порядку №1232 спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі - спеціальна комісія), утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.

До складу спеціальної комісії входять: посадова особа територіального органу Держпраці (голова комісії) (абзац 3 пункту 38 Порядку №1232).

Абзацами 1 та 2 пункту 40 Порядку №1232 передбачено, що спеціальне розслідування нещасних випадків, що сталися під час катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті, проводиться з обов`язковим використанням матеріалів розслідування, підготовлених відповідними органами в установленому порядку. Відомості про обставини і причини катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті, що призвели до нещасного випадку, а також осіб, які допустили порушення вимог законодавства, незалежно від початку досудового розслідування передаються органами, які в установленому порядку проводять розслідування, у 10-денний строк після його закінчення голові спеціальної комісії.

У відповідності до пункту 41 Порядку №41 спеціальне розслідування нещасного випадку проводиться протягом 10 робочих днів. У разі потреби зазначений строк може бути продовжений органом, який утворив спеціальну комісію.

Так, 15 березня 2016 року наказом Головного управління Держпраці у Київській області №38-Р «Про утворення комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку» (Т.1, арк. 107-108) для проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 13 березня 2016 року о 04 годині 30 хвилин з диспетчерами району теплових мереж «Голосієво» СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» ОСОБА_2 та ОСОБА_7, за адресою: місто Київ, вулиця Жилянська утворено спеціальну комісію з розслідування нещасного випадку у складі, погодженому з відповідними організаціями, зокрема, головою комісії призначено заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці Управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області. Пунктом 2 вказаного наказу проведення спеціального розслідування нещасного випадку доручено провести протягом десяти робочих днів.

Наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 29 березня 2016 року №38-Р/1 продовжено термін проведення спеціального розслідування нещасного випадку до отримання від Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві матеріалів розслідування події на транспорті та письмових пояснень ОСОБА_2 ОСОБА_4 (Т.1, арк. 109).

В той же час, абзацами 3-8 пункту 40 Порядку №1232 передбачено:

- якщо голова спеціальної комісії не отримав протягом місяця з моменту катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті від зазначених органів таких відомостей, спеціальна комісія складає акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і в пункті 10 акта за формою Н-1 зазначає найменування органу, який проводить розслідування, безпосереднього учасника дорожнього руху та осіб, які користувалися транспортним засобом, але не причетні до керування.

- затверджені акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) надсилаються відповідним органам в установленому порядку.

- після отримання зазначених відомостей голова спеціальної комісії чи за його дорученням роботодавець або робочий орган виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем, чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) складає висновок за формою Т-1.

- висновок за формою Т-1 надсилається у триденний строк після погодження з територіальним органом Держпраці та Фондом за місцем настання нещасного випадку, представники яких брали участь у спеціальному розслідуванні, всім особам, яким надіслано акти за формою Н-5 і Н-1.

- матеріали розслідування катастрофи, аварії та пригоди (події) на транспорті, підготовлені відповідними органами, зберігаються разом з матеріалами спеціального розслідування.

- акт за формою Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) на потерпілих під час перебування в рейсі внаслідок катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті, що користувалися транспортним засобом, але не причетні до керування, складається без використання зазначених матеріалів.

Згідно з пунктом 42 Порядку №1232 спеціальна комісія зобов`язана:

1) обстежити місце, де стався нещасний випадок, одержати письмові чи усні пояснення від роботодавця і його представників, посадових осіб, працівників підприємства, потерпілого (якщо це можливо), опитати осіб - свідків нещасного випадку та осіб, причетних до нещасного випадку;

2) визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці;

3) визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи для встановлення причини нещасного випадку і розроблення плану заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам;

4) вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо);

5) з`ясувати обставини і причини настання нещасного випадку;

6) визначити, пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом;

7) установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам;

8) зустрітися з потерпілим (якщо це можливо) або членами його сім`ї чи уповноваженою особою, яка представляє його інтереси, щодо роз`яснення їх прав у зв`язку з настанням нещасного випадку.

Проте, як вбачається з наданої суду копії окремого доручення №11 від 13 травня 2019 року начальник Головного управління Держпраці у Київській області Семчук Р. доручив начальнику управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки, в.о. начальника відділу гірничого нагляду, начальнику відділу розслідування, аналізу та обліку аварій та виробничого травматизму підготувати інформацію про незакінчені спеціальні розслідування нещасних випадків (Т.1, арк. 67).

Відповідно до змісту службової записки начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці від 20 травня 2019 року, складеної на виконання окремого доручення від 13 травня 2019 року №11 (Т.1, арк. 66), останній повідомив начальника Головного управління Держпраці у Київській області про те, що заступник начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці ОСОБА_1, який відповідно до наказів Головного управління Держпраці у Київській області є головою комісії спецрозслідування нещасного випадку, який стався у ПАТ «Київенерго», ніякої інформації на ім`я заступника начальника Головного управління Держпраці у Київській області ОСОБА_6 стосовно ходу зазначеного спецрозслідування не надав.

На підставі вказаної вище службової записки Головним управлінням Держпраці у Київській області видано наказ №197-к від 03 червня 2019 року «Про дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 », відповідно до якого відкрито дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 , заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної безпеки (Т.1, арк. 63).

Позивачем, як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з відкриттям дисциплінарного провадження стосовно нього були надані дисциплінарній комісії відповідні письмові пояснення (Т.1, арк. 71-75), в яких позивач обґрунтовуючи відсутність в його діях будь-якого дисциплінарного проступку послався на те, що йому невідомо про наявність наказів Головного управління Держпраці у Київській області, якими його визначено головою комісії спеціального розслідування нещасного випадку, який стався у ПАТ «Київобленерго», так само йому не було відомо про існування окремого доручення №11 від 13 травня 2019 року та про те, що 26 жовтня 2018 року відбулось зібрання з приводу заслуховування стану розслідування нещасних випадків.

При цьому, позивач наголосив у своїх письмових поясненнях на тому, що 16 жовтня 2018 року ним було підготовлено та направлено за підписом начальника Головного управління Держпраці у Київській області запит до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві з приводу надання висновку про результати розслідування події на транспорті, що сталась 13 березня 2016 року.

Також, позивач у письмових поясненнях послався на те, що у період часу з 15 березня 2016 року по 14 січня 2019 року ним, як головою комісії, були ініційовані звернення та запити від Головного управління Держпраці у Київській області до правоохоронних органів для отримання необхідних документів з кримінального провадження по злочину, передбаченому частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, відкритого по факту дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , а починаючи з 14 січня 2019 року по 18 березня 2019 року, як вказав позивач, він не перебував на робочому місці через поважні причини.

Більш того, у вказаних письмових поясненнях позивач посилався й на те, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року у справі №757/4552/19-к задоволено клопотання слідчого ОСОБА_8 про відсторонення позивача від посади строком до 15 березня 2019 року, а наказом Головного управління Держпраці у Київській області №96-к від 18 березня 2019 року позивача відсторонено від посади до винесення судом рішення у кримінальному провадженні без збереження заробітної плати.

Тобто, як вказав позивач у письмових поясненнях, він фактично з 14 січня 2019 року не виконував свої повноваження, як голови комісії з поважних, на його думку підстав.

Також, ОСОБА_1 були подані дисциплінарній комісії додаткові письмові пояснення, в яких він посилався у тому числі на те, що строки притягнення до дисциплінарної відповідальності сплинули.

З метою підтвердження або спростування інформації, викладеної ОСОБА_1 у письмових поясненнях щодо направлення останнім відповідних запитів в рамках спеціального розслідування нещасного випадку, дисциплінарною комісією було зроблено відповідні запити (Т.1, арк. 84).

Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації щодо направлених листів Головного управління Держпраці у Київській області, виконавцем яких є ОСОБА_1 , за 2016-2019 роки, останнім був направлений до Голосіївського УП ГУНП у місті Києві щодо розслідування нещасного випадку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 16 жовтня 2018 року, будь-яких інших запитів від імені Головного управління Держпраці у Київській області в рамках проведення спеціального розслідування нещасного випадку. Який стався 13 березня 2016 року, ОСОБА_1 згідно даної інформації у період з 2016 року по 2019 рік не направлялось (Т.1, арк. 85-90).

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не передано новому голові спеціального розслідування нещасного випадку всі зібрані в ході його проведення матеріали, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія службової записки від 14 червня 2019 року (Т.1, арк. 104).

Наведене в сукупності дозволяє суду дійти висновку, що позивачем, як головою спеціальної комісії нещасного випадку, впродовж всього періоду, за який позивач був головою цієї комісії, лише 16 жовтня 2018 року було підготовлено один запит до Голосіївського управління Головного управління поліції у місті Києві щодо надання висновок про результати розслідування події на транспорті (Т.1, арк. 98), що не відповідає положенням Порядку №1232 в частині виконання обов`язків голови комісії спеціального розслідування, а також є порушенням посадової інструкції заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної безпеки, яку займав позивач при призначенні його головою комісії.

Більш того, суд наголошує на тому, що позивачем, як головою комісії, також не виконано вимоги Порядку №1232 в частині складення акта за формою Н-5 стосовно ОСОБА_2 , в той час, коли Порядком №1232 було передбачено обов`язок щодо його складання у разі не отримання протягом місяця з моменту катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті від відповідних органів матеріалів розслідування.

Стосовно посилання позивача на наявність вироку суду, ухваленого ще у 2016 році, суд зауважує, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивач, як голова комісії протягом період з березня 2016 року по червень 2019 року (до моменту його виведення зі складу комісії), звертався до суду, в якому розглядалось кримінальне провадження з метою отримання копії цього вироку, а оприлюднення вироку в Єдиному державному реєстрі судових рішень не є підтвердженням належного виконання позивачем своїх обов`язків щодо ретельного, повного та всебічного проведення спеціального розслідування нещасного випадку.

За результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 дисциплінарною комісією 21 червня 2019 року складено висновок про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідно до якого ОСОБА_1 порушено вимоги наказу Головного управління Держпраці у Київській області від 15 березня 2016 року №38-Р «Про утворення комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку», пункту 40 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 та пункту 2.3 посадової інструкції заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області, затвердженої в установленому порядку, що свідчить про допущення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а саме: неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, за який до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (Т.1, арк. 111-121).

Наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 24 червня 2019 року №209-к за результатом розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 , на останнього за неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (Т.1, арк. 64).

Вирішуючи питання щодо обраного відповідачем дисциплінарного стягнення стосовно позивача за результатами розгляду дисциплінарної справи, суд виходить з наступного.

Так, згідно з частиною 1 статті 65 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Пунктом 5 частини 2 цієї ж статті передбачено, що дисциплінарними проступками є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

У відповідності з частиною 1 статті 66 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Згідно з частиною 1 статті 67 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень;

3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород;

4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII під час застосування дисциплінарного стягнення можуть враховуватися також інші, не зазначені у частині другій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця.

Обґрунтовуючи неврахування відповідачем обставин, які характеризують сумлінне ставлення позивача до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації та відсутність дисциплінарних стягнень, позивач посилається на те, що складені на нього характеристики свідчать про його професійність, досвідченість та принциповість, також посилається на те, що 28 квітня 2016 року позивач був заохочений премією.

Суд звертає увагу, що станом на 28 квітня 2016 року ще не сплинули строки, в які позивач, як голова комісії, мав скласти акт за формою Н-5, а тому підстав для незаохочення, з урахуванням наявних в матеріалах справи документів, на думку суду, у відповідача не було. Крім того, вказаною премією позивач був заохочений з дня нагоди свята - Всесвітнього дня охорони праці (Т.1, арк. 26).

Суд також звертає увагу, що висновок про стажування ОСОБА_1 у відділі з питань охорони довкілля, природних ресурсів та безпечної життєдіяльності населення Управління експертизи у сфері безпеки і оборони Департаменту фахової експертизи Секретаріату Кабінету Міністрів, який мав бути врахований, за твердженнями позивача, при обранні стосовно нього дисциплінарного стягнення у червні 2019 року, складений 03 липня 2013 року, тобто майже через 6 років після проходження стажування, що, в свою чергу, свідчить про те, що цей висновок не є одним з основних чинників, які характеризують особу позивача, як голови комісії при проведенні спеціального розслідування нещасного випадку, починаючи з березня 2016 року.

Крім того, у своїй позовній заяві позивач стверджує, що до нього раніше не було застосовано дисциплінарних стягнень, проте, з матеріалів справи вбачається, що до ОСОБА_1 наказом Головного управління від 21 травня 2018 року №156-к «Про застосування дисциплінарного стягнення» за неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень вже застосовувалось дисциплінарне стягнення у вигляді догани, але відповідно до статті 79 Закону України «Про державну службу» станом на 05 червня 2019 року ОСОБА_1 вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення (Т.1, арк. 69).

В той же час, суд зауважує, що в матеріалах справи міститься службова характеристики на позивача його безпосереднього керівника, датована 10 червня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 не завжди належним чином відноситься до виконання поставлених доручень, допускає випадки халатного ставлення до своїх службових обов`язків (Т.1, арк. 68).

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дисциплінарною комісією під час обрання дисциплінарного стягнення у вигляді догани були враховані, як особа позивача, так і його службові характеристики, а посилання позивача на висновок про стажування та наявність заохочення у квітні 2016 року не можуть бути розцінені, як обставини, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність державного службовця при розгляді даної адміністративної справи по суті.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що матеріалами справи не підтверджується, а судом не встановлено, що дисциплінарний проступок, який було вчинено позивачем, був вчинений останнім з мотивів неповаги прав і свобод людини, зокрема, ОСОБА_2 .

Висновок за результатами розгляду дисциплінарної справи також не містить будь-яких вмотивованих обґрунтувань, з яких саме міркувань дисциплінарна комісія виходила та чим керувалась, при встановлені такої обставини, що обтяжує дисциплінарну відповідальність позивача.

Але, суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні діяння позивача як дисциплінарного проступку слід врахувати його вину, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків, оскільки усвідомлення протиправності свого діяння впливає на ступінь тяжкості вчиненого проступку.

Враховуючи, що позивач був обізнаний про те, що він є головою комісії спеціального розслідування нещасного випадку, суд вважає правомірним застосування до нього такого виду дисциплінарного стягнення як догана.

Стосовно посилання позивача на те, що строк притягнення до дисциплінарної відповідальності сплинув, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 65 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII передбачено, що державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

Так, як вже зазначалось судом, позивач, як голова комісії, окрім того, що як голова комісії, не забезпечив складення акта за формою Н-5 стосовно ОСОБА_2 , у разі не отримання протягом місяця з моменту катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті від відповідних органів матеріалів розслідування, останнім також впродовж тривалого часу не виконувались й інші обов`язки голови комісії щодо організації своєчасного і кваліфікованого розслідування нещасного випадку, про невиконання яких, начальник Головного управління Держпраці у Київській області дізнався 20 травня 2019 року, а дисциплінарне стягнення до позивача застосовано наказом від 24 червня 2019 року, тобто, строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не сплинув.

Більш того, суд зауважує, що матеріалами справи підтверджується складення позивачем, як головою комісії, єдиного запиту до Голосіївського управління Головного управління Національної поліції у місті Києві 16 жовтня 2018 року, про що зазначає, як позивач у позовній заяві, так і відповідач у відзиві та що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи характер спірних правовідносин, а також той факт, що проведення спеціального розслідування нещасного випадку передбачає само по собі вчинення певних дій, зокрема, головою комісії щодо його належного проведення протягом певного проміжку часу, з урахуванням того, що у жовтні 2018 року позивачем було вчинено відповідну дію шляхом складення запиту до органу досудового розслідування в рамках спеціального розслідування нещасного випадку, тобто, перервано строк невиконання своїх обов`язків, суд дійшов висновку, що відповідачем при застосуванні до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у червні 2019 року не були пропущені строки притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, а твердження позивача в цій частині є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Стосовно посилань позивача про порушення відповідачем положень закону в частині тривалого непризначення нового голови комісії спеціального розслідування, суд зазначає, що вказані обставини не є предметом даного спору, а тому їм не надається правова оцінка під час розгляду даної справи по суті.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного наказу та відсутність правових підстав для його скасування.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача відмовлено та останній звільнений від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 10 липня 2019 року, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова