Справа № 140/197/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року ЛуцькСправа № 140/197/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПфУ у Волинській області) про зобов`язання провести зарахування до страхового стажу періоду з 26.12.1991 по 30.09.1999.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.1991 відповідно до Рішення виконавчого комітету ради народних депутатів Волинської області від 26.12.1991 №157 було зареєстровано приватну фірму «Козачок». Єдиним власником відповідно до статуту приватної фірми «Козачок» був Козачок П.В. На підставі наказу від 20.01.2002 №1 проведено закриття підприємства та створено ліквідаційну комісію. Згідно повідомлення про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи приватна фірма «Козачок» припинила свою діяльність 11.04.2003.

Позивач зазначає, що за період діяльності приватної фірми «Козачок» з 26.12.1991 по 11.04.2003 ОСОБА_1 не зараховано стаж роботи, який дає право на пенсію. Позивач 08.10.2019 звернувся із заявою до ГУ ПфУ у Волинській області щодо зарахування до страхового стажу періоду з 26.12.1991 по 11.04.2003, на яку отримав відповідь про відмову зарахувати страховий стаж за період з 26.12.1991 по 30.09.1999.

Разом з тим, позивач вказує, що відповідачу надано копії документів, які підтверджують стаж роботи за вказаний період. Вважає, що відмова у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду з 26.12.1991 по 30.09.1999 є протиправною та порушує його законні права та інтереси.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.1-1а).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с.38-42) позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 було надано відповідь від 19.11.2019 №1165/К-01 та роз`яснено про періоди, які зараховані до страхового стажу, а саме з 01.12.1975 по 01.03.1994 та з 01.10.1999 по 31.12.2003. Крім того, позивачу роз`яснено, що для зарахування до страхового стажу періоду з 02.03.1994 по 30.09.1999 немає законних підстав. Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з січня 2004 роду по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів. Таким чином до стажу роботи позивача не зараховано період з 02.03.1994 по 30.09.1999, оскільки відсутня сплата страхових внесків. Надані позивачем до позовної заяви як докази платіжні доручення від 29.01.1992, від 25.02.1992, від 17.11.2000, ордери від 29.01.1992 та від 26.02.1992 не можуть бути враховані судом для підтвердження періоду роботи з 02.03.1994 по 30.09.1999, оскільки вказані документи стосуються періоду, який зараховано до стажу роботи позивача.

Оскільки за період з 02.03.1994 по 30.09.1999 відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України та відсутні будь-які інші документи, на підставі яких закон дозволяє зарахування періодів здійснення підприємницької діяльності до стажу (спеціальний торговий патент, або свідоцтво про сплату єдиного податку, або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідка про сплату страхових внесків), зарахувати вказаний період до страхового стажу не має підстав. Також зазначає, що позивачем не було надано ніяких доказів ні до звернення, ні до адміністративного позову.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності, яка призначена йому з 09.12.2010 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується матеріалами пенсійної справи (а.с.44-46).

В жовтні 2019 позивач звернувся до ГУ ПфУ у Волинській області із заявою, у якій просив зарахувати стаж роботи за період з 26.12.1991 по 11.04.2003 до страхового стажу та провести перерахунок пенсії із врахуванням даного стажу (а.с.9-10).

Відповідач листом від 19.11.2019 №1165/К-01 відмовив у зарахуванні до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 02.03.1994 по 30.09.1999, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (а.с.12-13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої та другої статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV регламентовано, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

В силу вимог частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Так, згідно з частиною першою статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до вимог частини третьої статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637): основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 4 Порядку №637 передбачено, що час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з січня 2004 роду по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Крім того, пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку; Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Отже, підтвердженням трудового стажу до 01.01.2004 є наявність доказів сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Рожищенської районної ради від 26.12.1991 №157 зареєстровано приватну фірму «Козачок» з правом найняття робочої сили, засновником якої є позивач ОСОБА_1 (а.с.14).

Відповідно до статуту ПФ «Козачок» фірма належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , напрямками діяльності фірми визначено, зокрема, забезпечення громадян та установ окулярною оптикою та медичною технікою, експортно-імпортні операції. Управління фірмою здійснюється власником або через уповноваженого представника (директора). Трудовий колектив фірми складають власник майна, який своєю працею бере участь в його діяльності, а також працівники, які працюють за трудовими угодами (контрактами). Засновник, як член трудового колективу, бере участь в його роботі на рівноправній основі, не користуючись при цьому ніякими пільгами при прийнятті рішень (а.с.17-22).

11.04.2003 скасовано державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи Мале приватне підприємство «Козачок», що підтверджується відповідним повідомленням (а.с.24).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується та обставина, що позивач ОСОБА_1 з 26.12.1991 по 11.04.2003 був засновником ПФ «Козачок». Разом з тим, жодних доказів того, що ПФ «Козачок» у вказаний період виплачувала позивачу дохід, з якого сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України, матеріали справи не містять.

Отже, підстави для зарахування періоду перебування позивача в статусі засновника (власника) ПФ «Козачок» до трудового стажу відсутні.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 не зарахований в страховий стаж період з 02.03.1994 по 30.09.1999, а не з 26.12.1991 по 30.09.1999, як вказує позивач.

Отже, в даному випадку спірним є період з 02.03.1994 по 30.09.1999, однак жодних відомостей про трудову діяльність ОСОБА_1 в даний період, сплату страхових внесків по Пенсійного фонду України, наявності торгових патентів, свідоцтва про сплату єдиного податку тощо позивач суду не надав.

Таким чином, оскільки за період з 02.03.1994 по 30.09.1999 відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України та відсутні будь-які інші документи, на підставі яких закон дозволяє зарахування періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу (спеціальний торговий патент, або свідоцтво про сплату єдиного податку, або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідка про сплату страхових внесків), підстави для зарахування вказаного періоду до страхового стажу відсутні.

Крім того, надані позивачем до позовної заяви як докази платіжні доручення від 29.01.1992, від 25.02.1992, від 17.11.2000, ордери від 29.01.1992 та від 26.02.1992 не можуть бути враховані судом для підтвердження трудового стажу в період з 02.03.1994 по 30.09.1999, оскільки вказані документи не свідчать про відрахування страхових внесків із його заробітної плати до Пенсійного фонду України.

Аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій