Справа № 460/3438/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 460/3438/19 пров. № А/857/543/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року (прийняту у м. Рівне суддею Щербаковим В.В.) про повернення заяви без розгляду в адміністративній справі № 460/3438/19 за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради про визнання рішення незаконним та протиправним, стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 повернуто без розгляду заяву, подану в порядку ст. 383 КАС України.

Не погодившись із цією ухвалою, її оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що суд при постановленні цієї ухвали допустив неправильне застосування норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви, тому просив скасувати вказану ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що до суду ним подана заява в порядку ст. 383 КАС України і ця заява відповідає усім вимогам передбачених цією нормою, проте суд на це уваги навіть не звернув. Посилання суду на наявне провадження № 460/3438/19 та очевидне прийняття і приєднання поданої ним окремої заяви в порядку статті 383 КАС України безпосередньо до цього провадження є неправильними і недопустимим. У цьому випадку має бути два окремі провадження. Тим більше, що вказане провадження відкрите з приводу прийнятого відповідачем рішення в порядку позовного провадження за його позовом, а заяву в порядку статті 383 КАС України подано з огляду на подальші провокативні, дискримінаційно-дискредитаційні дії відповідача.

Також вказує, що він вкрай критично оцінює і посилання суду на статтю 167 КАС України як підставу для повернення його заяви, яка по суті не врегульовує заяв, які подані в порядку статті 383 КАС України. Суд послався на цю норму, проте у чому ж подана ним заява не відповідає вимогам, не зазначає, що по суті є чистої води маніпуляцією.

Також апелянт подав електронною поштою до суду апеляційної інстанції заяву (вхідний № 4675/20), у якій просив розгляд його апеляційної скарги проводити без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Встановлено, що 09 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, у якій просив:

- визнати пропозицію (як дію) селищного голови О.Осмоловича Володимирецької селищної ради, яка викладена у листі № 02-23/1976 від 27.11.2019 звернутися ОСОБА_2 . 02.12.2019 о 08:00 год. до Володимирецької селищної ради для отримання ордеру на вселення у сумнівне, зайняте та непридатне для проживання приміщення у значно меншій площі від потреб сім`ї, яке розташоване поза межами селища Володимирець за адресою: АДРЕСА_1 , дискримінаційно-дискредитаційною провокацією, незаконною і протиправною та скасувати її;

- визнати рішення виконавчого комітету Володимирецької селищної ради № 163 від 07 листопада 2019 року «Про забезпечення житлом ОСОБА_3 О.» поза межами селища Володимирець за адресою: АДРЕСА_2 . Незалежності, 5, АДРЕСА_1 району без правовстановлюючих на нього документів дискримінаційно-дискредитаційним та незаконним і протиправним рішенням, зупинити його дію і зобов`язати відповідача відмінити його;

- зобов?язати Володимирецьку селищну раду в особі селищного голови О.Осмоловича та інших посадових і службових осіб Володимирецької селищної ради утриматись від видачі ордеру на вселення сім`ї АДРЕСА_3 .Печончика в приміщенні поза межами селища АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що вищезазначені лист-пропозиція від 27.11.2019, як дія та рішення відповідача від 07.11.2019 є цинічними, дискримінаційними, дискредитаційними, незаконними і протиправними, такими, що зухвало і маніпулятивно продовжують саботувати виконання ухвали Вищого адміністративного суду від 16.11.2011 та рішення ЄСПЛ від 06.06.2019, завдаючи його сім`ї матеріальної і моральної шкоди (збитків, упущеної вигоди) надмірно тривалий час.

Як видно із матеріалів справи, на час подання ОСОБА_1 заяви в порядку статті 383 КАС України у провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 460/3438/19 за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради, в якому позивач просить суд:

- визнати незаконним і протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Володимирецької селищної ради № 163 від 07 листопада 2019 року щодо надання ОСОБА_1 в користування у АДРЕСА_1 з 02.12.2019 житлового приміщення, видачу ордеру на заселення та укладення договору найму;

- стягнути на користь позивача з відповідача - суб`єкта владних повноважень кошти на відшкодування шкоди (збитків) в національній валюті (гривні) суму еквівалентну 38 000 доларів США за курсом Національного банку України на день перерахунку, що на час подачі позову становить 923 829 грн, за незаконність рішення № 163 від 07 листопада 2019 року, а також продовження дискримінації позивача, бездіяльності і саботажу виконанням ухвали Вищого адміністративного суду від 16 листопада 2011 року, що призвело до надмірно тривалого зволікання (волокити) і невиконання в цілому рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013;

- стягнути на користь позивача з відповідача моральну шкоду з урахуванням стягнення вищевказаної суми коштів на відшкодування шкоди згідно пункту № 2 позовних вимог, мінімально у розмірі 250 000 грн.;

- зобов`язати відповідача утриматись від дій та рішень щодо надання житла сім`ї О. Печончика поза межами селища Володимирець.

Суд першої інстанції вважаючи, що заява ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України подана у справі № 460/3438/19 долучив її до матеріалів цієї справи і повернув без розгляду, оскільки рішення у справі № 460/3438/19 не прийнято, а тому заява ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України є безпідставною та необґрунтованою.

Разом з тим, позивач зазначає, що вказане провадження відкрите з приводу прийнятого відповідачем рішення в порядку позовного провадження, а заяву в порядку ст. 383 КАС України ним подано з огляду на саботування виконання ухвали Вищого адміністративного суду від 16.11.2011 та рішення ЄСПЛ від 06.06.2019 та подальші провокативні, дискримінаційно-дискредитаційні дії відповідача, тобто підстави подання позову і заяви різні та стосуються різних адміністративних справ.

Відповідно до частини п`ятої статті 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

З наведеного видно, що стаття 383 КАС України передбачає наявність самостійного провадження для вирішення заяви, яка подана згідно її вимог. І така заява повертається заявнику тільки у разі невідповідності її вимогам статті 383 КАС України.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у суду першої інстанції не було підстав повертати заяву без розгляду, у зв`язку із тим, що рішення у справі № 460/3438/19 не прийнято.

Згідно зі статтею 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена за неповного з`ясування судом обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення заяви без розгляду, а тому ухвалу суду необхідно скасувати і направити заяву з матеріалами справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року про повернення заяви без розгляду в адміністративній справі № 460/3438/19 скасувати, а заяву з матеріалами справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова в повному обсязі складена 28 лютого 2020 року.