Справа № 200/11346/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року справа №200/11346/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року (повний текст складено 03 січня 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/11346/19-а (суддя І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2019 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу страхових виплат за період з грудня 2016 року по березень 2019 року; - зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу виниклу заборгованість по страховим виплатам за період з грудня 2016 року по березень 2019 року

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він має право на отримання страхових виплат, оскільки 26 березня 2014 року обласною МСЕК м. Донецька йому була встановлена втрата професійної працездатності за сукупністю в розмірі 65% безстроково, у зв`язку із професійними захворюваннями; також має статус внутрішньо переміщеної особи. З жовтня 2014 року перебував на обліку в Бахмутському міському відділені управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримував страхові виплати з 1 жовтня 2014 року по 30 листопада 2016 року.

З грудня 2016 року до березня 2019 року страхові виплати йому не виплачувались, в результаті чого виникла заборгованість. Підстави не сплати страхових виплат йому не відомі.

З квітня 2019 року позивач знаходиться на обліку в Костянтинівському міському відділені управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримує страхові виплати з квітня 2019 року. Однак, виникла заборгованість за вказаний період позивачу не сплачена до сих пір.

На думку ОСОБА_1 не виплата йому страхових виплат за вказаний період є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом (а.с. 4-9)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі № 200/11346/19-а позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі його структурного підрозділу Костянтинівського міського відділення - стосовно не виплати ОСОБА_1 заборгованості зі страхових виплат, яка виникла за період з 1 грудня 2016 року по 31 березня 2019 року. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі страхових виплат, яка виникла за період з 1 грудня 2016 року по 31 березня 2019 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у спірний період (з 1 грудня 2016 року по березень 2019 року) позивач, як внутрішньо переміщена особа, до Костянтинівського міського відділення та інших відділень виконавчої дирекції згідно до вимог діючого законодавства не звертався та відповідних документів для поновлення (продовження) страхових виплат не надавав. У зв`язку із чим нарахування страхових виплат йому не здійснювалось. За вказаний період страхові виплати були обліковані у відділені постійного перебування позивача. Зазначає, що позивач у визначеному законодавством порядку не вживав заходів, спрямованих на отримання належної йому суми страхових виплат та у зв`язку із цим не зміг отримувати вказані виплати, тобто реалізувати гарантоване Конституцією правою.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; з 26 березня 2014 року має право на отримання страхових виплат та є внутрішньо переміщеною особою. (а.с. 17-23).

Відповідач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний ; місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5), є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та відповідно до КАС України є належним відповідачем у даній справі (а.с. 27-36).

Судом встановлено, що з 14 жовтня 2014 року позивач перебував на обліку в Бахмутському міському відділені управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримував страхові виплати з 1 жовтня 2014 року по 30 листопада 2016 року (а.с. 5,14 зв.бік а.с. 41, 43, 49).

9 грудня 2014 року згідно довідки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримав статус внутрішньо переміщеної особи (а.с. 22).

З наданих пояснень відповідача, які відображені в листі Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, з грудня 2016 року по березень 2019 року (включно) ОСОБА_1 перебував на обліку в Горлівському міському відділенні в Центрально-Міському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та страхових виплат не отримував (а.с. 43).

22 квітня 2019 року ОСОБА_1 отримав довідку № НОМЕР_3 управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про взяття його на облік як внутрішньо переміщену особу (за новою адресою проживання) (а.с. 23, 54).

22 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою, зареєстрованою під № 217, про продовження раніше призначених щомісячних страхових виплат (а.с. 53).

Листом від 23 травня 2019 року вих. № 13.03.1/1766 Бахмутським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надана відповідь на звернення Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 22 травня 2019 року (вх. № 01-02.2/795), в якій зазначено інформацію стосовно отриманих соціальних виплат ОСОБА_1 за період, який він знаходився на обліку в цьому управлінні (з 1 жовтня 2014 року по 30 листопада 2016 року) (а.с. 50).

Листом від 24 травня 2019 року (вих. № 01-03.2/1322) Краматорським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надана відповідь на звернення Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якій повідомлено, що у період з грудня 2016 року по березень 2019 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Горлівському міському відділенні у Центрально-Міському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та страхових виплат не отримував. Пояснено, що на виконання рішення адміністративної комісії ВД Фонду від 11 листопада 2015 року, доведеного листом ВД Фонду від 20 листопада 2015 року № 1492-03-02 з 1 грудня 2015 року призупинено здійснення нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у відділеннях Фонду, які переміщено на територію, що контролюється українською владою. Та повідомив позивача про періоди з не нарахованими щомісячними страховими виплатами. Так, судом встановлено факт не нарахування страхових виплат позивачу за весь спірний період ( з 1 грудня 2016 року по 31 березня 2019 року) (а.с. 49).

Листом від 4 червня 2019 року (вих. № 13.03.1/1896) Бахмутське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надало відповідь на звернення Костянтинівського міського управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 22 травня 2019 року (вх. № 01-02.2/795) щодо нарахування та виплати сум щомісячних страхових виплат. Так у відповіді повідомлено, що у Бахмутському міському відділені ОСОБА_1 отримував страхові виплати з 1 жовтня 2014 року по 30 листопада 2016 року. З грудня 2016 року щомісячні страхові виплати у зазначеному управлінні були призупинені у зв`язку із рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО Бахмутської міської ради, протоколом комісії від 15 листопада 2016 року № 20, додаток № 2(не підтверджено факт проживання). Заборгованість по раніше призначеним, але не виплаченим страховим виплатам за період червень 2014 року по вересень 2014 року виплачена у повному обсязі у липні 2015 року (а.с. 48).

6 червня 2019 року постановою Костянтинівського міського управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області вирішено продовжити ОСОБА_1 щомісячні страхові виплати з 1 квітня 2019 року (а.с. 51, 52).

13 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з заявою щодо виплати заборгованості по страховим виплатам з грудня 2016 року по березень 2019 року, а також просив надати довідку про розмір окремо нарахованих та окремо виплачених сум страхових виплат з січня 2016 року по березень 2019 року включно з вказівкою дат нарахування та виплат (а.с. 11, 47).

23 липня 2019 року Костянтинівським міським відділенням УВД ФСС України в Донецькій області листом вих. № 01-02.2/1224 позивачу надана відповідь, в якій пояснено механізм звернення до відповідного органу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області стосовно одержання необхідної довідки, стосовно виплати існуючої заборгованості, зазначено, що у зв`язку з внесенням Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 змін до постанови Кабінету Міністрів № 365 від 8 червня 2016 року виплата заборгованості потерпілим призупинена до прийняття окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Зазначено, що на даний час порядок не затверджено (а.с. 12, 46).

1 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якій просив виплатити йому заборгованість за період з грудня 2016 року по березень 2019 року, а також видати йому довідку про розмір окремо нарахованих та окремо виплачених сум страхових виплат з січня 2016 року по березень 2019 року включно з вказівкою дат нарахування та виплат (а.с. 13).

19 серпня 2019 року Бахмутське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надало відповідь ОСОБА_1 , в якій зазначило підстави припинення щомісячних страхових виплат та вказало, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, який на теперішній час Кабінетом Міністрів України не визначений, в тім, управлінням частково виконано прохання щодо надання довідки про розмір окремо нарахованих та окремо сплачених сум страхових виплат з січня 2016 року по листопад 2016 року включно. Також вказано, що за отриманням інформації за весь період, який цікавить позивача, слід звернутись до Горлівського міського відділення у Калинівському районі, яке перереєструвалось на підконтрольну українській владі територію України (а.с. 14-15, 16).

Будучи не згодним з бездіяльністю Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України Донецької області Єременко С.В. 2 вересня 2019 року звернувся до суду із даним позовом (а.с. 5-7).

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на соціальний захист у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності від нещасного випадку на виробництві визначено Законом України Про загальнообов`язкове соціальне страхування від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII, Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

За приписами ст. 7 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105-ХІV безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Пунктом 3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Відповідно до п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період відповідно до законодавства.

При цьому, згідно зі ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.

Закон, який би передбачав можливість не здійснення виплати особі заборгованості зі страхових виплат з підстав не прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати такої заборгованості, - не приймався.

Підзаконні нормативно-правові акти, на які посилається відповідач як підставу не виплати страхових виплат, не є законами, а тому, не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти його права на отримання страхових виплат.

Отримання позивачем страхових виплат не може фактично ставитись в залежність від місця проживання особи, прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості.

Відповідно до Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або інші права, як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи.

За викладеним у рішенні Європейського Суду з прав людини Пічкур проти України виплата соціальних платежів сама по собі не може ставити осіб, які проживають у різних країнах, у відносно схоже становище, оскільки будь-яка система соціального забезпечення, включаючи пенсійне забезпечення, у першу чергу створена для забезпечення певних мінімальних стандартів рівня життя осіб, що проживають у відповідній країні, та обслуговування їхніх потреб. Більше того, важко зробити якесь правильне порівняння між пенсіонерами, що проживають у відповідній країні, та тими, які проживають в іншому місці, через низку економічних та соціальних відмінностей, що застосовуються залежно від країни.

Практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях.

Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За приписами статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 78 КАС України на відповідача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов висновку про не доведення відповідачем правомірності не виплати позивачу заборгованості зі страхових виплат, яка виникла за період з 1 грудня 2016 року по 31 березня 2019 року, у зв`язку із чим вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виплати йому страхових виплат за період з 1 грудня 2016 року по 31 березня 2019 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 47 Закону України № 1105-XIV передбачено, що якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України Про оплату праці.

Пунктом 18 Порядку № 365 передбачено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати […].

На підставі наведеного вище, враховуючи висновок суду щодо безпідставності припинення позивачу страхових виплат Бахмутським міським відділенням УВД Фонду соціального страхування з 1 грудня 2016 року, беручи до уваги, що позивач знаходиться на обліку у Костянтинівського міському відділенні Управління ВД Фонду соціального страхування України в Донецькій області, суд першої інстанції дійшов висновку також про необхідність задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат, яка утворилась за період з 1 грудня 2016 року по 31 березня 2019 року.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі № 200/11346/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі № 200/11346/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 03 березня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко