Справа № 320/697/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року м. Київ № 320/697/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Центр універсального Асистансу»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр універсального Асистансу» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 березня 2018 року №167431209.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2019 року адміністративну справу передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва відповідно до частини другої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що останнім вчасно та в повному обсязі сплачено самостійно визначенні податкові зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб, в той же час зазначено, що через системні проблеми в системі електронного документообігу подана позивачем декларація за 3-й квартал 2017 року не вірно відображена в системі, як «звітна».

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що сума податкового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб зазначена позивачем у податковій декларації № від 07 лютого 2018 року за 2017 рік є нижчою, ніж визначено за результатами камеральної перевірки.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, згідно порядку, встановленого статтею 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр універсального асистансу» податкової декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) реєстраційний № від 07 лютого 2018 року за 2017 рік.

Перевіркою встановлено, що сума податкового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб, зазначена Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр універсального асистансу» у податковій декларації реєстраційний № від 07 лютого 2018 року за 2017 рік є нижча, ніж визначено за результатами камеральної перевірки, крім того не подано декларацію за 3-й квартал 2017 рік, чим порушено пункт 296.3 статті 296 Податкового кодексу України.

На підставі вищезазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 16 березня 2018 року №167431209, яким збільшено суму грошового зобов`язання по єдиному податку третьої групи в розмірі 38700,27 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 9675,07 грн.

Вважаючи рішення контролюючого органу протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами).

Згідно зі статтею 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пунктів 49.1, 49.2 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр універсального асистансу» є платником єдиного податку з юридичних осіб третьої групи за ставкою 5%.

Статтею 295 Податкового кодексу України передбачено порядок нарахування та строки сплати єдиного податку.

Зокрема, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

При цьому, згідно пунктів 294.1, 294.4 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Для зареєстрованих в установленому законом порядку суб`єктів господарювання (новостворених), які протягом 10 календарних днів з дня державної реєстрації подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, в якому відбулася державна реєстрація.

Пунктом 296.3 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Між тим, згідно підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Як передбачено пунктом 300.1 статті 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 Податкового кодексу України податок, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано декларацію за 1 квартал 2017 року, в якій зазначено суму єдиного податку до сплати за податковий квартал.

Сплата єдиного внеску Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр універсального асистансу» за 1 квартал 2017 року підтверджується платіжним дорученням №238 від 15 травня 2017 року.

В подальшому позивачем подано декларацію за перше півріччя 2017 року, в якій зазначено суму єдиного податку до сплати за податковий квартал та зазначено суму наростаючим способом за податковий період.

Сплата єдиного внеску Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр універсального асистансу» за 2 квартал 2017 року підтверджується платіжним дорученням №263 від 14 серпня 2017 року.

В той же час, як встановлено контролюючим органом, позивачем не подано декларацію за третій квартал 2017 року, про що зазначено в акті перевірки.

Проте в матеріалах справи наявна декларація, яка прийнята 09 листопада 2017 року Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, як звітна, що підтверджується квитанцією №2.

В той же час в квитанції №2 звітній період, за який подано декларацію, зазначено як листопад 2017 року.

Позивач зазначає, що належним чином сформував податкову декларацію за 3 квартал 2017 року та направив її до контролюючого органу через систему електронного документообігу.

Разом з тим матеріалами справи підтверджується, що в даній декларації наявна інформація про діяльність компанії за 3 квартал 2017 року, крім того в даній декларації зазначено суму єдиного внеску за минулий період у сумі 99166,51 грн., суму єдиного податку до сплати за податковий квартал 38700,27 грн. та загальну суму єдиного податку за податковий період 137866,78 грн.

Більше того, позивачем в підтвердження сплати суми єдиного податку за податковий квартал (3 квартал) у розмірі 38700,27 грн. надано платіжне доручення №14 від 16 листопада 2017 року на суму 38700,27 грн.

Так, надаючи оцінку поданій позивачем до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві податкової декларації, зареєстрованої за номер № від 09 листопада 2017 року, суд вважає за доцільне в даному випадку застосувати принцип переваги змісту над формою, як свідчить зміст поданої декларації, позивач мав бажання саме подати декларацію за 3 квартал 2017 року.

Позивачем належним чином та вчасно сплачено самостійно визначений розмір податково зобов`язання з сплати єдиного внеску у розмірі 38700,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням №14 від 16 листопада 2017 року.

В свою чергу відповідачем даний факт до уваги не взято.

Враховуючи вищенаведене відповідач при перевірці звітної декларації за 2017 рік за № від 07 лютого 2018 року протиправно дійшов висновку про заниження позивачем податкового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищезазначені правові норми, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 16 березня 2018 року №, з огляду на що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

У відповідності до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Універсального Асистансу» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 березня 2018 року №.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Універсального Асистансу» (03115, м. Київ, вулиця Хмельницька, 10, квартира 220, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко