Справа № 580/3507/19
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року справа № 580/3507/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання Салабай М.В.,

позивача ОСОБА_1 - особисто,

представника відповідача Слинька М.Г. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження, в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 196 056 грн 30 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідач протиправно не виплатив при звільненні позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 580/1485/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019, зобов`язано Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань згідно підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» відповідно до поданої заяви від 01.03.2019, з подальшим відрахуванням зборів та обов`язкових платежів. Остаточний розрахунок з позивачем проведено 31.10.2019. Позивач вказує, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ухвалою суду від 08.11.2019 відкрито спрощене провадження у справі № 580/3507/19 за даним позовом, без повідомлення учасників справи.

У подальшому, ухвалою від 18.11.2019 постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи № 580/3507/19 за правилами загального позовного провадження.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, 28.11.2019 відповідачем подано відзив на позов, в якому вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки норми ст. 117 Кодексу законів про працю України не розповсюджуються на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження заробітної плати. Також посилається на те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не входить до складу заробітної плати, та не є обов`язковою для виплати. Щодо неможливості здійснення в день звільнення виплати позивачу вказаної допомоги вказує, що рішенням Черкаської міської ради від 24.01.2019 №2-3735 Про міський бюджет зменшено призначення на оплату праці працівникам відповідача. Вказані обставини, на думку відповідача, беззаперечно вказують на те, що у відповідача відсутня вина в своєчасній невиплаті необов`язкового виду допомоги позивачу.

Позивач позовні вимоги у судовому засіданні підтримав, позов просив задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до розпорядження міського голови від 11.12.2018 №437-р/к/ «Про переведення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 з 13.12.2018 переведено на посаду начальника юридичного управління департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, з посаді заступника директора департаменту - начальника юридичного управління департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради.

01.03.2019 ОСОБА_1 звільнено за згодою сторін на підставі розпорядження міського голови № 82-р/к/.

У день звільнення ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до директора департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради щодо надання йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної зарплати.

07.03.2019 ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою до міського голови Бондаренка А.В. щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Листом №4641-01-20 від 28.03.2019 позивачу надано відповідь за підписом директора Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, якою повідомлено, що виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань на даний час здійснити неможливо.

Вважаючи протиправною бездіяльність Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради у ненарахуванні та невиплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань, позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 580/1485/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019, позов ОСОБА_1 до департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань; зобов`язано Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань згідно підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» відповідно до поданої заяви від 01.03.2019, з подальшим відрахуванням зборів та обов`язкових платежів.

31.10.2019 на картковий рахунок позивача здійснено відповідачем перераховано грошові кошти у сумі 3 519 грн 19 коп.

Вважаючи, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Частиною 2 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

За змістом пункту 8 вказаної постанови видатки, пов`язані з набранням чинності цією постановою, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання відповідних органів.

Порядком складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 року № 228 визначено, що кошторис бюджетної установи (далі - кошторис) - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Згідно з пп. 2.3.3 п. 2.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України від 13.01.2004 N 5 до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належить матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв`язку з екологічним станом, крім сум, указаних у п.3.31).

З аналізу наведених норм вбачається, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не належить до обов`язкових виплат, а її виплата здійснюється на підставі заяви працівника за рішенням керівника відповідного органу у межах встановленого фонду оплати праці.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку при звільненні - затримки виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка на думку позивача складає 196 056 грн 30 коп.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст.117 Кодексу законів про працю України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Частиною другою статті 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За такого правового врегулювання, передбаченого частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України.

При цьому стаття 117 Кодексу законів про працю України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Така позиція суду узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини, яка підлягає застосуванню згідно з частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Меньшакова проти України" від 08.04.2010 передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

За таких обставин суд вважає, що за наявності спірних правовідносин, які стосуються розміру належних звільненому працівникові сум, доводи позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розумінні частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України є безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 804/1782/16, від 27.06.2018 у справі № 810/1543/17, яка, в силу положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, має враховуватись судом під час прийняття рішення.

Таким чином на підставі викладеного вище, оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснюється у порядку визначеному ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 72, 76 - 79, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.02.2020.

Суддя С.О. Кульчицький