Справа № 345/543/20
Суддя: Онушканич В. В.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №345/543/20
Провадження № 2-а/345/16/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2020 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку письмового спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції Сімківа Сергія Ігоровича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що 24.01.2020 при ознайомленні в Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області з матеріалами судової справи №345/200/18 позивачу вперше стало відомо про те, що працівниками Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області 01.01.2018 відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК 18 № 197124 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 425, 00 грн. Зокрема, в вищевказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 01.01.2018 о 04.32 год. в м. Калуш по вул. Грушевського керував без посвідчення водія, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Зазначає, що дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, в ніч 31.12.2017 на 01.01.2018 позивач жодним транспортним засобом не керував, зустрічей з працівниками поліції не мав. Окрім цього, ані в нього, ані в його товаришів автомобіля марки «Нісан Навара» з р.н.з. НОМЕР_1 не має, а тому керувати таким транспортним засобом він не міг. Зважаючи на викладене, а також ряд інших порушень, допущених при складанні оскаржуваної постанови, позивач просить визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК 18 № 197124за ч. 1 ст. 126 КУпАП від 01.01.2019, а провадження закрити на підставі п.1 ч. 1 ст 247 КУпАП.

Ухвалою суду від 11.02.2020 відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом 5 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали разом з копією позову була отримана відповідачем 13.02.2020, що підтверджується світлокопією розносної книги для місцевої кореспонденції Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.02.2020, проте він не скористався своїм правом подати відзив на позов.

Статтею 286 КАС України, встановлено скорочений десятиденний строк розгляду адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. З урахуванням положень ч. 3 ст. 205 КАС України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, поданих стороною позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно змісту оскаржуваної постанови, позивач 01.01.2018 о 04.32 год. в м. Калуш по вул. Грушевського керував без посвідчення водія, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У відповідності до вимог п 2.1 А Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Однак, в оскаржуваній постанові норма закону, яку зі змісту постанови порушив позивач, не зазначена.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом водіями без наявності посвідчення водія.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 гривень.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;опис обставин, установлених під час розгляду справи;зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;прийняте у справі рішення.

Як встановлено судом 01.01.2018 інспектором Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Сімків С.І. щодо позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 197124 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

При цьому, відповідачем жодним чином не спростовано доводів позивача щодо того, що у вказаний в постанові час та у вказаному місці автомобілем марки «Нісан Навара» р.н.з. НОМЕР_1 він не керував. Згідно відмітки в постанові особа водія встановлена, однак яким чином та з урахуванням яких саме документів не зазначено. Наведене свідчить про те, що поліцейським не було належним чином встановлено особу, яка притягується до відповідальності.

Також, частиною 4 ст.78 КАС України, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач в адміністративному позові зазначив, що того дня автомобілем не керував взагалі, а про наявність оскаржуваної постанови дізнався випадково при ознайомленні в Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області з матеріалами іншої судової справи.

Зокрема, одночасно з винесенням оскаржуваної постанови, щодо позивача також був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зокрема зазначено, що ОСОБА_1 01.01.2018 о 04.27 год. в м. Калуш по вул. Грушевського керував т/з марки «Нісан» в стані алкогольного сп`яніння. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19.02.2020 провадження по даній справі закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, той факт, що ОСОБА_1 01.01.2018 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння свого підтвердження не знайшов.

Згідно вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Не зважаючи на це, відповідачем жодного заходу для доказування правомірності свого рішення не вжито. З огляду на наведене, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови і у даному випадку відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами, що позивач порушив вказані вимоги ПДР України.

Слід зазначити, що нормами КУпАП встановлено правила провадження у справах про адміністративні правопорушення - ст.254, ст.256, ст.ст.248, 249, п.5 ч.1 ст.278, ст.268, ст.276, 279, 283, 284, 258 КУпАП, якими встановлено, зокрема, що перед розглядом справи про адмінправопорушення після представлення посадової особи, яка розглядає справу, оголошується протокол, роз`яснюються права особі, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, заслуховуються пояснення даної особи, досліджуються докази, вирішуються клопотання, тощо; розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен бути відкритим, всебічним повним, вирішення справи повинно відбуватися у точній відповідності із законом, тощо.

Перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність визначеним ст.283 КУпАП критеріям, суд на підставі встановлених під час судового розгляду фактів дійшов висновку, що при винесенні даної постанови відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясування наведених вище обставин проводиться шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки в порядку ст. 252 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Наявність порушення з боку позивача Правил дорожнього руху не підтверджується жодним допустимим доказом.

Разом з тим, постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 72 КАС України, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б обґрунтовували вину позивача в матеріалах справи відсутні.

Виходячи із встановлених обставин, враховуючи те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, за результатами якого винесено оскаржену постанову, йому не роз`яснено права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП, постанову прийнято за відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про відсутність передбачених законом підстав для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку, що дії відповідача, яким прийнято дане рішення, вчинені з недотриманням положень ст.ст. 268, 280 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити провадження у справі.

У зв`язку з тим, що оскаржену постанову винесено з порушенням вимог закону, безпідставним притягненням позивача до адміністративної відповідальності порушено його права, постанова є протиправною, тому підлягає скасуванню.

Справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити, оскільки немає доказів події адміністративного правопорушення, а відсутність події адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП виступає обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

З огляду наведених підстав, суд прийшов до висновку, що постанова серії НК № 197124 від 01.01.2018 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у розмірі 425,00 грн. підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На підставі ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 126, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП, керуючись статтями ст.ст. 139, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК 18 № 197124 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у розмірі 425,00 грн. визнати неправомірною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 02.03.2020 р.

Суддя