Справа № 825/224/17
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/224/17 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Імнем України

27 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області, за участю третьої особи: Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської у м. Чернігові ради про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати йому при звільненні трикратної середньомісячної заробітної плати та не проведення повного розрахунку в день звільнення;

- стягнути з відповідача на його користь трикратну середньомісячну заробітку плату, що складає 25 912,26 грн;

- стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 49 468,86 грн за несвоєчасне проведення розрахунків при звільненні.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Київський апеляційний адміністративний суд, постановою від 12 квітня 2017 року скасував постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року і прийняв нову постанову, якою позов задовольнив:

- визнав неправомірними дії Державної фінансової інспекції в Чернігівській області щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати;

- стягнув з Державної фінансової інспекції у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 допомогу в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, що складає 25 912 грн 26 коп;

- визнав неправомірними дії Державної фінансової інспекції в Чернігівській області щодо непроведення повного розрахунку в день звільнення з ОСОБА_1 в частині невиплати допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати;

- стягнув з Державної фінансової інспекції у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 53 787 грн 57 коп за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні.

На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017, відповідно до банківської виписки від 01.11.2017, Державною казначейською службою України було здійснено безспірне списання коштів з рахунку Північного офісу Держаудитслужби на користь ОСОБА_1 , зокрема, в розмірі 53 787,57 грн. за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні.

Постановою Верховного Суду від 23.10.2019 касаційну скаргу Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області було задоволено частково та скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 в частині стягнення з Державної фінансової інспекції у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 53 787,57 грн. за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні.

У зв`язку із викладеним, Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області 13.11.2019 подано до суду першої інстанції заяву про поворот виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 та стягнення з позивача коштів, які були списані з рахунку Північного офісу Держаудитслужби на користь ОСОБА_1 в розмірі 53 787,57 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким заяву про поворот виконання рішення задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що у зв`язку із скасуванням рішення суду апеляційної інстанції, з позивача належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в порядку повороту виконання рішення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 380 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Частинами четвертою та сьомою цієї статті передбачено, що питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, за загальним правилом, поворот виконання рішення допускається у разі скасування рішення судом вищої інстанції та прийняття нового про відмову у задоволенні позову повністю або частково.

Водночас, норми чинного законодавства визначають винятки у питанні повороту виконання в окремих категоріях спорів.

Так, відповідно до частини першої статті 381 КАС поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Згідно статті 239 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Отже, поворот виконання рішення є неможливим у разі скасування судового рішення про стягнення заробітної плати (грошового утримання) чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин у разі якщо підстави скасування такого рішення суду не ґрунтувалися на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Як зазначалося, судом касаційної інстанції було скасоване рішення суду у даній справі в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що передбачений статтею 117 КЗпП.

Як вказав Верховний Суд у постанові по даній справі, Норми трудового права, що регулюють питання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні структурно віднесено до розділу VII "Оплата праці" КЗпП. Суд вказав, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку.

Верховний Суд у постанові від 01 липня 2019 року по справі № 208/2734/19, пославшись на постанову Верховного Суду України від 03.03.2010 по справі № 6-10039св09, вказав, що затримка розрахунку при звільненні за своєю природою пов`язана з трудовими відносинами, є оплатою праці та відноситься до структури заробітної плати.

Таким чином, поворот виконання рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що передбачений статтею 117 КЗпП, можливий лише у разі якщо підстави скасування такого рішення суду не ґрунтувалися на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

У свою чергу, підставою для часткового скасування рішення суду апеляційної інстанції у даній справі вказані обставини не слугували. Підставами скасування рішення судом касаційної інстанції вказано порушення судом попередньої інстанції норм матеріального права - статті 117 КЗпП.

За таких обставин, не зважаючи на скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, рішення в цій частині не підлягає повороту виконання в силу статті 239 КЗпП, оскільки ця виплата випливає з трудових правовідносин.

Колегія суддів наголошує, що відповідач помилково ототожнює статус та висновки Верховного Суду у даній справі щодо спірної допомоги та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Відсутність підстав для застосування у даному спорі статті 117 КЗпП щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, жодним чином не свідчить про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що передбачений статтею 117 КЗпП, не є виплатою, пов`язаною із трудовими відносинами у розумінні стаття 239 КЗпП.

Висновки Верховного Суду про те, що спірна допомога в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати не є складовою заробітної плати, а є самостійним видом допомоги - соціальною пільгою, ніяк не впливають на питання можливості повороту виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку згідно статті 117 КЗпП.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов