Справа № 560/224/20
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/224/20
УХВАЛА

іменем України

02 березня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Блонського В.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2020 року позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4415-51 від 09.11.2018 року, яка видана Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області.

Ухвалою суду від 15.01.2020 року дану позовну заяву залишено без руху, та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду:

1) доказу доплати судового збору за вимогу майнового характеру в сумі 0,80 грн., за платіжними реквізитами Хмельницького окружного адміністративного суду;

2) інформації про наявність у позивача, або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів;

3) власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

4) надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України/або обгрунтувань за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущено, надання доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

13.02.2020 року представником позивача, на виконання ухвали суду від 15.01.2020 року, долучено: 1) квитанцію про сплату судового збору у сумі 0,80 грн.; 2) уточнений адміністративний позов; 3) заяву про поновлення строку звернення до суду.

Мотивуючи вимоги заяви про поновлення строку звернення до суду, представник позивача вказала, що початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

З метою досудового врегулювання спору представником позивача було подано ряд запитів на адресу відповідача з метою отримання оскаржуваної вимоги.

Необхідність звернення з письмовим адвокатським запитом була зумовлена тим, що на неодноразові особисті звернення позивача до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області йому було усно роз`яснено, що дійсно, під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", якщо вони не є роботодавцями.

Представник позивача стверджує, що позивача було запевнено, що у разі надання ним всіх підтверджуючи документів щодо його участі у проведенні антитерористичної операції, оскаржувана вимога буде скасована безпосередньо відповідачем. Всі необхідні підтверджуючі документи були надані позивачем до Головного управління ДФС у Хмельницькій області 18 березня 2019 року, на що йому було повідомлено, що протягом місяця буде прийнято рішення та оскаржувана вимога буде скасована. Сам примірник вимоги позивачу надано не було, що в свою чергу унеможливило її оскарження в судовому порядку.

У квітні 2019 року позивач повторно звернувся до Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо скасування неправомірно нарахованої суми податку та скасування вимоги про сплату недоїмки. Натомість його запевнили, що питання ще перебуває на розгляді, та він отримає відповідне письмове рішення. Тоді ж було направлено перший адвокатський запит від 17.04.2019 року з проханням надати інформацію з відповідними підтверджуючими документами про нарахування позивачу суми податкового боргу (недоїмки).

Однак не отримавши ані оригіналу вимоги, ані письмової відповіді щодо скасування неправомірно нарахованої недоїмки, 05 серпня 2019 року представником позивача повторно було надіслано адвокатський запит на адресу Головного управління ДФС у Хмельницькій області з проханням надати позивачу примірник вимоги про сплату боргу (недоїмки) у зв`язку з необхідністю звернення до суду.

Осінню 2019 року (точної дати позивач не пам`ятає) позивачем особисто (нарочно) був отриманий примірник оскаржуваної вимоги, що дало можливість для підготовки відповідних документів, позовної заяви та звернення до суду за захистом порушеного права.

Представник позивача зазначає, що у даному випадку повинен застосовуватися шестимісячний строк звернення до суду, який він не пропустив.

За результатами розгляду поданих документів і заяви, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, вимогами статті 122 КАС України чітко визначено, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого порушеного права, якщо він дійсно зацікавлений у його поновленні.

При цьому, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI 10-денний строк визнано достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що відповідною вимогою про сплату боргу (недоїмки) порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи оскаржить вона її в судовому або адміністративному порядку.

Правові висновки щодо застосування до спірних відносин десятиденного строку звернення до суду неодноразово висловлювалась Верховним Судом у його постановах, зокрема, від 31.01.2019 року у справі № 802/983/18-а, від 17.07.2019 року у справі № 0740/1050/18, від 08.08.2019 року у справі № 480/106/19.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, підстави для застосування шестимісячного строку звернення до суду в даній категорії справ у суду відсутні.

Крім того, при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу також на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа "Мельник проти України") погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Тобто, з аналізу зазначених процесуальних норм КАС України та практики Європейського суду з прав людини слідує, що при вирішенні питання дотримання строків звернення з позовною заявою слід враховувати не тільки безпосередню обізнаність особи про факти порушення її прав, а й об`єктивну можливість цієї особи знати про ці факти.

Як встановлено судом зі змісту позовної заяви, предметом оскарження в даній справі є вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 09.11.2018 року № Ф-4415-51, яку, як стверджує позивач, він отримав осінню 2019 року.

Правом на оскарження вказаної вимоги в адміністративному порядку позивач не скористався і з даним позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду звернувся 10.01.2020 року.

Тобто, позовна вимога про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 09.11.2018 року заявлена позивачем з пропуском визначеного абзацом 9 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" десятиденного строку.

Суд критично оцінює посилання представника позивача на ті обставини, що позивач в усному порядку звертався до відповідача із питанням щодо скасування вимоги, так як дане посилання не підтверджується жодним доказом.

Також суд не бере до уваги посилання представника позивача на запити від 17 квітня 2019 року, та 05 серпня 2019 року, оскільки з даних запитів, та із неякісних копій квитанцій акціонерного товариства "Укрпошта", наданих представником позивача, неможливо встановити, чи були вони направлені відповідачу, та чи були вони ним отримані.

За таких обставин, суд дійшов висновку про неповажність підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Згідно із частинами 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк, або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, недоліки позовної заяви позивачем не усунуті, вимоги ухвали суду від 15.01.2020 року - не виконані.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене та враховуючи вимоги статті 122, 123, 169 КАС України у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Суд зазначає, що згідно із частиною 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, у разі повернення заяви або скарги сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись частиною 2 статті 123, статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддяВ.К. Блонський