Справа № 120/2696/19-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

21 лютого 2020 р. Справа № 120/2696/19-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому провадженні питання про стягнення судових витрат на правову допомогу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Подільської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Подільської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року адміністративний позов задоволено. Крім того, рішенням суду від 03.02.2020 року для вирішення питання про стягнення судових витрат на правову допомогу призначено судове засідання та встановлено представнику позивача строк для подання до суду доказів щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу, а відповідачам для подання відзивів з даного питання.

06.02.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява з детальним описом робіт (надання послуг) за договором про надання професійної правничої допомоги №б/н від 12.08.2019 року.

17.02.2020 року від представника відповідача - Державної казначейської служби України до суду надійшли заперечення щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу. Обґрунтовуючи надані заперечення, представник зазначив, що у матеріалах справи відсутній договір №9822 від 15.08.2019 року та прибутковий касовий ордер від 15.08.2019 року №9822/п, на які позивач посилається, як докази понесення ним витрат на професійну правову допомогу. Відтак, вважає, що посилання позивача на прибутковий касовий ордер від 15.08.2019 №9822/п як на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу є безпідставним. Крім того, акцентує увагу суду на тому, що прибутковий касовий ордер не є розрахунковим документом у розумінні чинного законодавства.

19.02.2020 року від представника відповідача Подільської митниці Держмитслужби до суду надійшли заперечення щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу. Обґрунтовуючи надані заперечення, представник зазначив, що на підтвердження витрат на правову допомогу, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16). Так, розрахунковим документом за надані послуги може бути розрахункова квитанція заповнена вручну, проте цей документ має бути встановленої форми та змісту. Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за №220/28350. Установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (п.3). Таким чином, посилання позивача на прибутковий касовий ордер від 15.08.2019 №9822/п, як на підтвердження понесених ним витрат на професійну правову допомогу, є безпідставним, поряд з тим останній не є розрахунковим документом у розумінні приписів ззаначених нормативних актів.

У судове засідання представники сторін не з`явилися, однак подали заяви про розгляд питання про стягнення витрат на правову допомогу без їх участі.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд, керуючись ч.9 ст. 205 КАС України, вважає за можливе розглянути заяву за відсутності представників сторін.

Розглянувши заяву представника позивача про винесення додаткового судового рішення з питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд зважає на таке.

Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано приписами глави 8 розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Водночас, про витрати на професійну правничу допомогу йдеться у статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 згаданої статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 та 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як встановлено судом, в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 15.08.2019 року №9822, додаткову угоду №9822/1 від 15.08.2019 року, прибутковий касовий ордер №9822/п від 15.08.2019 року, Акт №1 здачі-прийняття наданих послуг від 03.02.2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Скржешевським М.С. у справі №120/2696/19-а від 05.02.2020 року.

Як свідчить договір про надання правової допомоги, його предметом є надання ОСОБА_2 ("Адвокат") правової допомоги на умовах, передбачених цим договором, ОСОБА_1 .

Відповідно до додаткової угоди №9822/1 від 15.08.2019 року сума гонорару скаладає 10000 грн.

15.08.2019 року позивачем сплачено 10000 гривень в якості гонорару відповідно до додаткової угоди №9822/1 від 15.08.2019 року, про що свідчить прибутковий касовий ордер №9822/п від 15.08.2019 року.

Водночас, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, містить детальний опис наданих адвокатом послуг, кількість витраченого ним часу та розрахунок вартості таких послуг. Так, надані послуги складаються із: складання та подання позовної заяви про визнання дій суб`єкта владних повноважень щодо відмови у видачі транспортного засобу зі складу митниці протиправною та відшкодування моральної шкоди до Вінницького окружного адміністративного суду - 2000 грн.; представництво інтересів ОСОБА_1 у Вінницькому окружному адміністративному суді - 5000 грн.; складання та подання відповіді на відзив відповідача, відповіді на пояснення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та клопотання про заміну неналежного відповідача та залучення співвідповідача - 3000 грн.

В свою чергу, представники відповідачів заперечуючи проти стягнення витрат на правничу професійну допомогу звернули увагу суду на те, що у матеріалах справи відсутні договір №9822 від 15.08.2019 року та прибутковий касовий ордер від 15.08.2019 року №9822/п, на які позивач посилається як докази понесення ним витрат на професійну правову допомогу.

Однак, суд не погоджується з зазначеними доводами у зв`язку з тим, у матеріалах справи присутні зазначені документи, а саме: договір №9822 від 15.08.2019 року міститься в матеріалах справи - а.с. 27-28, прибутковий касовий ордер від 15.08.2019 року №9822/п - а.с.30.

Отже, заперечення відповідачів щодо відсутності зазначених документів у матеріалах справи є хибними.

Разом із тим, суд зазначає, що заява представника позивача про винесення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню, оскільки рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року визнано протиправними дії саме Вінницької митниці Державної митної служби України, яка викладена у листі №5866/8/02-80-03 від 18.07.2019 року, щодо відмови у видачі ОСОБА_1 транспортного засобу PEUGEOT 308 SW, 2016 року номер VIN НОМЕР_1 зі складу митниці, в той час коли Державна казначейська служба України є лише уповноваженим державою органом, що здійснює списання коштів державного бюджету на виконання судових рішень про відшкодування шкоди, заподіяної фізичним особам, внаслідок незаконних дій органів державної влади.

Відтак, у даному випадку суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10000 гривень виключно з Подільської митниці Держмитслужби.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача про винесення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Подільської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

У задоволенні решти вимог заяви про винесення додаткового рішення - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення у повному обсязі виготовлене 03.03.2020 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна