Справа № 120/859/20-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

03 березня 2020 р. Справа № 120/859/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Заброцька Людмила Олександрівна, розглянувши матеріали

за позовом: ОСОБА_1 ,

до: Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький),

про: визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, в якій позивач просить суд:

- дії відповідача визнати неправомірними;

- покласти обов`язок відповідачу у 5-денний строк надати вичерпну відповідь по суті звернення;

- задовольнити прохання передати позивачу арештоване майно по акту в рахунок боргу спілки часткового погашення або покласти обов`язок реалізувати через прилюдні торги в стислий строк.

Перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, приходжу до висновку, що позов належить залишити без руху з огляду на таке.

Частиною першою статті 171 КАС України передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

Водночас положення зазначених статей поширюються на всі випадки звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а їх недотримання свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України), а у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача (п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Крім того, згідно з п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позовна заява ОСОБА_1 вказаним вимогам не відповідає. Так, обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, викладені поверхнево і з них неможливо встановити з якими саме діями чи бездіяльністю відповідача позивач пов`язує порушення органом державної виконачої служби його законних прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Також зі змісту позовної заяви неможливо встановити у зв`язку з чим позивачу надано лист-відповідь відповідача від 07.02.2020 № 25143/15.26-25/15 і чи саме такою відповіддю, на думку позивача, відбулось порушення його законних прав та інтересів.

Крім того, з позовної заяви неможливо встановити, в чому саме полягає порушення з боку суб`єкта владних повноважень у сфері публічно-правових відносин, та які саме неправомірні рішення, дії чи бездіяльність були прийняті (вчинені) відповідачем, що стало підставою для звернення позивача до адміністративного суду.

Не наведено позивачем також положень нормативно-правових актів, які, на його думку, були порушені відповідачем, як суб`єктом владних повноважень.

Крім того, з позовної заяви неможливо встановити, в рамках якого виконавчого провадження позивачем оскаржуються дії органу державної виконавчої служби. Також, позивач не вказує чи він є учасником зазначеного виконавчого провадження і ким саме.

Водночас наведене безпосередньо впливає на визначення судом порядку розгляду адміністративної справи, оскільки для оскарження рішень, дій або бездіяльності органу ДВС законом встановлено особливості, що визначені статтею 287 КАС України, зокрема скорочені строки розгляду справи. Водночас розгляд справ щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію здійснюється в іншому порядку (ст.ст. 262, 263 КАС України).

Не містить позовна заява ОСОБА_1 також обґрунтувань щодо того, які саме права, свободи або інтереси позивача були порушені відповідачем та внаслідок яких саме дій (бездіяльності), що оскаржуються.

Крім того, способи захисту прав та інтересів фізичної та юридичної особи у публічно-правовому спорі визначені у частині першій статті 5 КАС України, якою передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, заявлені позивачем вимоги не відповідають вказаним приписам, є не конкретизованими та не дають змоги окреслити предмет спору і вирішити питання про можливість розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Так, згідно з прохальною частиною позовної заяви позивач просить суд - дії відповідача визнати неправомірними;

- покласти обов`язок відповідачу у 5-денний строк надати вичерпну відповідь по суті звернення;

- задовольнити прохання передати позивачу арештоване майно по акту в рахунок боргу спілки часткового погашення або покласти обов`язок реалізувати через прилюдні торги в стислий строк.

Окрім того, такі вимоги не узгоджуються з повноваженнями адміністративного суду, визначеними у ст.ст. 5, 245 КАС України.

Суд зазначає, що право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Відтак для надання особі судового захисту, адміністративний суд повинен встановити, чи дійсно було порушено права, свободи та інтереси особи, яка звернулася до суду, і чи ці права, свободи та інтереси порушені відповідачем саме у спірних публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом положень пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Тобто публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Натомість, як вже зазначалось, з наведених позивачем обґрунтувань та заявлених позовних вимог неможливо окресилити суть спору, характер спірних правовідносин та, зрештою, вирішити питання про те, чи належить вирішувати цей спір в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 8 липня 2011 року.

Так, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору для фізичної особи становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 6 цього Закону у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З урахуванням положень ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2020 становить 2102,00 грн.

Таким чином, ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру, в якому заявлена одна позовна вимога, становить 840,80 грн. (2102*0,4=840,80).

Натомість до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у зазначеному розмірі, так само як і документів, які підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 171 КАС України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене та враховуючи невідповідність поданого позову вимогам закону, позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без руху з наданням особі, яка її подала, строку для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви, шляхом приведення позовної заяви у відповідність з вимогами ст.ст. 160, 161 КАС України, зокрема,

- чіткого викладення змісту позовних вимог з дотриманням положень ч. 1 ст. 5 КАС України, більш конкретного викладу обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; наведення обгрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача прав, свобод, інтересів позивача;

- надання суду інформації, в рамках якого виконавчого провадження позивачем оскаржуються дії органу державної виконавчої служби; чи є позивач учасником зазначеного виконавчого провадження і ким саме; або зазначити на яке звернення (запит, заяву) позивача відповідачем не надано відповідь та відповідно до якого Закону України позивач звертався з таким зверненням ( запитом, заявою );

- надання суду доказів сплати судового збору в сумі 840,80 грн. у разі заявлення одної позовної вимоги немайнового характеру, або в іншому розмірі, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України " Про судовий збір", у випадку заявлення більшої кількості позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 256, 293, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, залишити без руху.

Надати позивачу 10-денний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, відповідно до мотивувальної частини ухвали суду.

Копію ухвали направити позивачу для відома та виконання.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна