Справа № 420/98/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/98/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мельника Ю.В.,

представника позивача Спічак В.О. (за ордером),

представника відповідача Тарановського Р.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 03 січня 2020 року надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2019 року;

- стягнути судові витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

Позивач зазначає, що під час проведення фактичної перевірки, яка відбулась у магазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_1 с/р, АДРЕСА_1 коса АДРЕСА_2 19, працівники податкового органу склали додаток до акту перевірки в якому відображений перелік товару на який нібито не було виявлено накладних при проведенні фактичної перевірки. Позивач наголошує, що 23.08.2019 року, під час здійснення зазначеної перевірки, ним було надано контролюючому органу пояснення з належним чином завіреними копіями первинних документів - видатковими накладними на товар згідно додатку до акту перевірки, який був сформований під час проведення фактичної перевірки. В подальшому 16.09.2019 року, разом з запереченням на акт перевірки №1632/15-32-40-01/ НОМЕР_1 від 23.08.2019 року, позивач повторно надав податковому органу належним чином завірені копії всіх накладних на весь товар, перелічений в додатку до акту перевірки, який був складений в магазині позивача під час перевірки.

Таким чином, позивач вважає, що висновок контролюючого органу про те, що у позивача відсутня документація з обліку товарів за місцем їх реалізації, й вказана документація не була надана податковому органу, чим порушено п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року - не відповідає дійсності та є хибним.

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 залишений без руху з підстав недотримання позивачем вимог ст.160, 161 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року, у зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви, вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 03 лютого 2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року, судом витребувано у Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) належним чином оформлені та засвідчені копії документів, які стали підставою для проведення 16.08.2019 року фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, в тому числі, але не зокрема:

- наказ ГУ ДФС в Одеській області №6605 від 15.08.2019 року;

- направлення ГУ ДФС в Одеській області від 16.08.2019 року №3481 та №3482;

- Акт ГУ ДФС в Одеській області №1632/15-32-40-01/ НОМЕР_1 від 23.08.2019 року «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального» з усіма наявними додатками;

- лист ГУ ДПС в Одеській області №942/М/15-32-32-01-13 від 23.09.2019 року «Про результати розгляду заперечень»;

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № від 25.09.2019 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну.

11 лютого 2020 року, ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи відзив Головного управління ДПС в Одеській області на адміністративний позов (вхід. №4599/20 від 03.02.2020 року), в додатках до якого надано документи, які витребувані ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року.

25 лютого 2020 року, ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи додаткові пояснення Головного управління ДПС в Одеській області (вхід. №8509/20).

Відзив на позовну заяву обґрунтовано наступним

Головне управління ДПС в Одеській області не погоджується з позовними вимогами ФОП ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що за результатами проведеної фактичної перевірки складено акт №1632/10/15-32-40-01/212521091, яким встановлено порушення позивачем ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а саме: відсутні накладні на алкогольні напої на суму 5500,00 грн., чим порушено п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями. За результатами акта перевірки до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у сумі 11000 грн. за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Відповідач також звертає увагу, що в додатках до акту перевірки міститься підпис без зауважень, а отже з інформацією, яка зазначена в даних документах позивач був згоден.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та відзив на позовну заяву, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зареєстрований в реєстрі 12.04.2017 року за №2 017361. Основним видом економічної діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (47.11) (т.1 а.с.20).

Позивач має діючі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами №1902417 та №1902032, термін дії яких з 10.06.2019 року по 10.06.2020 рік (т.1 а.с.190-191).

15 серпня 2019 року Головним управління ДФС в Одеській області на підставі п.п.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.19-1-1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, прийнято наказ №6605 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 )», відповідно до якого вирішено провести з 16.08.2019 року фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_1 , адреса господарської одиниці: АДРЕСА_1 , магазин-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 роджер», тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 01.01.2018 року по дату закінчення фактичної перевірки (т.1 а.с.162).

16 серпня 2019 року, відповідно до наказу ГУ ДФС в Одеській області №6605 від 15.08.2019 року та на підставі направлень на перевірку від 16.08.2019 року №3481 та №3482, посадовими особами контролюючого органу проведена фактична перевірка магазину - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому провадить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (т.1 а.с.163, 164).

За результатами фактичної перевірки відповідачем складено Акт №1632/10/15-32-40-01/212521091 від 23.08.2019 року «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального» (т.1 а.с.177-178).

На останній сторінці Акту перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 з Актом не знайомився, для отримання та підпису зазначено Акту перевірки не з`явився (т.1 а.с.178 на звороті).

В Акті перевірки №1632/10/15-32-40-01/212521091 від 23.08.2019 року, відповідачем зафіксовані наступні порушення ФОП ОСОБА_1 :

- не ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а саме: відсутні (не надані) накладні на алкогольні напої, які знаходились в реалізації в магазині-кафе, чим порушено п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року;

- встановлено зберігання алкогольних напоїв в місцях не внесення до Єдиного Державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, чим порушено ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року.

Також, посадовими особами контролюючого органу були складені додатки №1, 2, 3 до Акта перевірки №1632/10/15-32-40-01/212521091 від 23.08.2019 року, в яких відображений перелік товару на які були відсутні накладні (т.1 а.с.165-169).

Зазначені додатки були підписані продавцем магазину-кафе ОСОБА_2 .

В подальшому, ФОП ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУ ДФС в Одеській області Мілютіна Г.В. з поясненнями та наданням копій документів в рамках фактичної перевірки за наказом №6605 від 15.08.2019 року, які зареєстровані в Головному управлінні ДФС в Одеській області 23.08.2019 року (т.1 а.с.31).

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки, позивач 16 вересня 2019 року надав до ГУ ДПС в Одеській області заперечення на Акт фактичної перевірки з питань, додержання суб`єктами господарювання вимог встановлених законодавством України які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами та пального №1632/10/15-32-40-01/212521091 від 23.08.2019 року, які зареєстровані в ГУ ДПС в Одеській області 16.09.2019 року (т.1 а.с.32-37).

Судом встановлено, що до заперечень від 16.09.2019 року, позивачем було надано відповідачу загальну кількість копій документів на 54 аркушах, а саме:

- копію Акту фактичної перевірки №1632/10/15-32-40-01/212521091 від 23.08.2019 року;

- копію наказу №6605 від 15.08.2019 року;

- копію направлень на перевірку від 16.08.2019 року №3481;

- копію виписки з Єдиного державного реєстру;

- копію ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1902417;

- копію ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №1902032;

- копію пояснень та надання копій документів за усним запитом в рамках фактичної перевірки за наказом №6605 від 15.08.2019 року;

- фотокопію додатка до Акта перевірки з переліком підакцизних товарів без реквізитів та посилань на об`єкт перевірки суб`єкта перевірки без дати за підписом на аркуші 1 продавця ОСОБА_2 на п`яти аркушах;

- копії накладних: №Рк02037790 від 10.06.2019 року на суму 3749,58 грн.; №Рк02039475 від 01.07.2019 року на суму 850,68 грн.; №Рк02043532 від 12.08.2019 року на суму 702,90 грн.; №2000972 від 11.06.2019 року на суму 5567,40 грн.; №2001685 від 15.08.2019 року на суму 2183,81 грн.; №2000973 від 11.06.2019 року на суму 2995,54 грн.; №Рк02043520 від 12.08.2019 року на суму 524,80 грн.; №2001686 від 15.08.2019 року на суму 2141,82 грн.; №НРН00030440 від 19.06.2019 року на суму 4233,22 грн.; № від 18.06.2019 року на суму 3840,80 грн.; № від 13.08.2019 року на суму 403,41 грн.; №О081600521 від 16.08.2019 року на суму 307,68 грн.; №ОРК010540 від 05.07.2019 року на суму 4643,35 грн.; №ОД19-000127593 від 25.07.2019 року на суму 5714,28 грн.; №ОД19-000133650 від 01.08.2019 року на суму 7938,00 грн.; №ОД19-000139098 від 08.08.2019 року на суму 5878,92 грн.; №ОД19-000145306 від 15.08.2019 року на суму 4193,04 грн.; №2000974 від 11.06.2019 року на суму 9925,48 грн.; №2001167 від 02.07.2019 року на суму 11292,94 грн.; №2001684 від 15.08.2019 року на суму 6667,38 грн.; №516 від 12.06.2019 року на суму 3494,64 грн.; №1168 від 16.08.2019 року на суму 2513,32 грн.; №7904 від 13.06.2019 року на суму 4572,72 грн.; №9296 від 31.07.2019 року на суму 3058,80 грн.; №9880 від 15.08.2019 року на суму 3298,74 грн.; №БЛТ-001721 від 11.06.2019 року на суму 5211,36 грн.; №БЛТ-003180 від 14.08.2019 року на суму 5676,10 грн.; №БЛТ-003200 від 15.08.2019 року 270,00 грн.; №518 від 12.06.2019 року на суму 999,10 грн.; №Рк02043520 від 12.08.2019 року на суму 524,60 грн.;

- копію договору суборенди від 01.04.2019 року з додатком 1;

- фото споруди, яку взято в суборенду за адресою: АДРЕСА_1 , в якій було відкрито магазин-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

23 вересня 2019 року Головне управління ДПС в Одеській області надало ФОП ОСОБА_1 лист №942/М/15-32-32-01-13 «Про результати розгляду заперечень», в якому зазначено, що висновки викладені в Акті перевірки є обґрунтованими та відповідають вимогам діючого законодавства (т.1 а.с.38-39).

На підставі Акту фактичної перевірки №1632/10/15-32-40-01/212521091 від 23.08.2019 року та встановлених правопорушень, Головним управління ДПС в Одеській області винесено податкові повідомлення-рішення від 25.09.2019 року №, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у сумі 11000 грн. за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку (т.1 а.с.22) та №, згідно я яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у сумі 17000 грн. за зберігання алкогольних напоїв не внесених до Єдиного реєстру.

Не погоджуючись з винесеними ГУ ДПС в Одеській області податковими повідомленнями-рішеннями, ФОП ОСОБА_1 подав скаргу до Державної податкової служби України, в якій просив скасувати прийняті податкові повідомлення-рішення.

За результатами розгляду скарги, Державною податковою службою України прийнято рішення №11641/6/99-50-0/03-05 від 03.12.2019 року, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2019 року скасоване, а податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2019 року залишене без змін (т.1 а.с.40-42).

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням № від 25.09.2019 року, вважаючи його протиправними та такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Релевантні джерела права та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі ПК України).

Згідно з п.п.75.1.3 п.75.1.1. ст.75 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядком проведення фактичної перевірки, згідно зі ст.80 ПК України, передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені ст.82 ПК України, не повинні перевищувати 10 діб. Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 діб.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст.86 ПК України.

Згідно з пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з вимогами п.п.16.1.2, п.п.16.1.12 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податку зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з п.44.6 ст.44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до абз.1 п.44.7 ст.44 ПК України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року, визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Як було встановлено судом, в ході проведеної перевірки посадовими особами контролюючого органу складено додатки №1, 2, 3 до акту перевірки об`єкта торгівлі магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 область АДРЕСА_1 с/р, АДРЕСА_1 коса, 19, з переліком підакцизних товарів, виявлених під час проведення перевірки, а саме алкогольних напоїв на суму 5 500 грн. на які не надані накладні.

Водночас, позивачем всі належні документи, які свідчать про ведення такого обліку товарів відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» контролюючому органу було надано вчасно, що підтверджується документами наданими позивачем до пояснень та заперечень на акт фактичної перевірки, які отримані ГУ ДПС в Одеській області 23.08.2019 та 16.09.2019 року, проте не враховані останнім під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (т.1 а.с.31-37).

Досліджені в судовому засіданні копії видаткових накладних по кожному товару зазначеному перевіряючими в додатках №1, 2, 3 до Акта перевірки спростовують твердження відповідача щодо відсутності у позивача документів, що підтверджують оприбуткування товарних запасів (т.1 а.с.43-120).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано податковому органу всі необхідні документи, що підтверджують оприбуткування товарних запасів та які були підставою для внесення записів про такий товар до бухгалтерського обліку, зокрема, накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні тощо (т.1 а.с.43-120).

Крім того, суд зазначає, що контролюючий орган зробив висновок про неналежне ведення позивачем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації лише на підставі того, що на час проведення податкової перевірки за місцем реалізації чи зберігання товару були відсутні первинні документи на такий товар, тоді як фінансова санкція, може бути застосована до фізичної особи-підприємця лише у тому випадку, коли ця особа взагалі не веде обліку товарів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі №520/10867/18.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що в додатках до акту перевірки міститься підпис без зауважень, а отже з інформацією, яка зазначена в таких документах позивач (представник позивача) згоден був під час проведення перевірки, з огляду на те, що додатки №1, 2, 3 до акту перевірки були підписані найманим працівником ФОП ОСОБА_1 , продавцем магазину ОСОБА_2 , яке не є ані представником позивача у розумінні Податкового кодексу України, ані особою, яка відповідальна за ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Таким чином надані позивачем облікові документи на товар, спростовують твердження податкового органу про порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року, а тому податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Дотримання цього принципу, розкритого в частині четвертій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, вжиття визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на все вищевикладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2019 року підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

В прохальній частині позовної заяви позивач також просить стягнути судові витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу суд, відповідно до положень ч.5, ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.5 ст.242 КАС України враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Так, у відповідності до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Суворовою В.В. укладено договір про надання правової допомоги №28122019 від 28 грудня 2019 року (надалі - Договір) (т.1 а.с.121-123).

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу Клієнту у підготовці позовної заяви до ГУ ДПС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2019 року про нарахування штрафних санкцій.

Згідно п.4.2. Договору, гонорар адвоката за надання правничої допомоги Клієнту у підготовці та поданні позовної заяви до ГУ ДПС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2019 року про нарахування санкцій становить 2000 грн.

Відповідно до Акту №1 про надання правничої допомоги за договором №28122019 від 02.01.2019 року, адвокат виконав для Клієнта роботи за договором про надання правової допомоги у підготовці позовної заяви до ГУ ДПС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2019 року про нарахування штрафних санкцій, а Клієнт прийняв виконані адвокатом роботи.

Вартість виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги від 28 грудня 2019 року становить 2000 грн. (п.2 Акту №1) (т.1 а.с.124).

На підтвердження оплати послуг адвоката за договором №28122019 від 28 грудня 2019 року позивачем надано квитанцію №СВ02793446/1 від 02 січня 2020 року про сплату 2 000,00 грн. (т.1 а.с.125).

Також позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується оригіналом квитанції №ПН2181 від 13.01.2020 року на суму 840,80 грн. (т.1 а.с.141).

Таким чином, суд зазначає, що наданими позивачем документами, фактичний обсяг витрат, які сторона сплатила у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги підтверджено належними та допустимими доказами, а тому суд доходить до висновку, що вимоги ФОП ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з відповідача на суму 2 840,80 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ФОП ОСОБА_1 у загальній сумі 2 840 грн. 80 коп. (судовий збір 840,80 грн. та витрати на правову допомогу 2 000,00 грн.) підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2019 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 25.09.2019 року, яким стягнуто суму штрафних санкцій у розмірі 11 000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано суддею 28 лютого 2020 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.