Справа № 718/290/20
Суддя: Мінів О. І.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №718/290/20
Провадження №2-а/718/9/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2020 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької областіу складі:

головуючої-судді Мінів О.І.,

секретаря судових засідань Анучкіної О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань адміністративну справу №718/290/20 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора молодшого лейтенанта поліції, 1 бат. 2 роти Сорочан Василя Григоровича та Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до Кіцманського районного суду із адміністративним позовом до Інспектора молодшого лейтенанта поліції, 1 бат. 2 роти Сорочан Василя Григоровича та Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними дій інспектора Сорочан В.Г. та скасування постанови серії ЕАК № 2062987 від 03 лютого 2020 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Вважає винесену постанову протиправною оскільки із її змісту не вбачається, що у водія були відсутні документи на транспортний засіб, а навпаки стверджується про їх наявність. Зазначає, що викладені у постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об`єктивність встановлених обставин, а також відображати конкретний склад адміністративного правопорушення, що повинно підтверджуватися відповідними доказами.

За наведених обставин, просить задовольнити його адміністративний позов.

Представником відповідача Єрмоленко В.В., подано відзив на позовну заяву, в порядку ст. 162 КАС України, у якому остання просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Зазначає, що метою зупинки транспортного засобу, який зареєстровано в іншій країні, було виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Зазначає, що єдиною підставою оскарження постанови позивач називає лише відсутність у постанові частки «не», проте з відеозапису портативного реєстратора підтверджується те, що позивач не мав при собі реєстраційного документу та страхового полюсу.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

19 лютого 2020 року, ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області було прийнято адміністративний позов ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 02 березня 2020 року.

Учасники справи були повідомлені судом про час та місце розгляду справи відповідно до вимог КАС України, що підтверджується наявними у справі повідомленнями.

Від представника позивача - адвоката Чернушки Й.І. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У вказаній заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи надану справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до наступного висновку.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, що 03.02.2020 о 16 год. 40 хв. Інспектором, молодшим лейтенантом поліції УПП в Чернівецькій області, 1 бат. 2 роти Сорочан В.Г. винесено постанову серії ЕАК № 2062987 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої позивача - ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, тобто за те, що 03.02.2020о 16 год. 24 хв. в м. Чернівці по вул. Осіння водій, керуючи транспортним засобом на іноземній реєстрації мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний поліс страхування, чим порушив п. 2.1.б. ПДР, керування транспортним засобом особою, без реєстраційних документів на транспортний засіб. (а.с.3).

З наданого відповідачем до відзиву відеозапису з портативного відео реєстратора, вбачається, що працівник поліції просить ОСОБА_1 пред`явити реєстраційні документи на транспортний засіб та страхівку, на що останній пояснює, що помилково взяв документи на інший транспортний засіб, а згодом пред`явив на телефоні фото, на що поліцейський повідомив, що в такому вигляді фото реєстраційного документу йому підходить. Однак знайти та пред`явити поліс цивільної відповідальності ОСОБА_1 не зміг. Після чого поліцейський пояснив, що саме за відсутності страхового полісу цивільної відповідальності буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення (а.с.16).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 статті 126 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п. 2.1.б. водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно дост. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення» від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Отже, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП, а тому містити опис обставин, установлених під час розгляду справи,зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Відповідно до п.2. ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-УІІІ від 02.07.2015, поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Стаття 35 цього ж Закону містить вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016р. у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, встановлена приписами вищезазначеної статті презумпція вини суб`єкта владних повноважень зобов`язує останнього у разі не згоди з повідомленими позивачем у заяві обставинами спростувати їх.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особі зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Мотиви та висновки суду.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що відповідачами при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП в повній мірі.

Так, зі змісту постанови неможливо встановити наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, яка поряд із іншим передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки у постанові вказано що останній «мав при собі» зазначені документи.

Більше того, у постанові міститься посилання лише на порушення водієм вимог п. 2.1.б. ПДР, який передбачає обов`язок водія мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Поліцейським при розгляді справи зазначається ОСОБА_1 лише про відсутність страхового полюсу, а не реєстраційних документів на транспортний засіб, що підтверджується відеозаписом із портативного відео реєстратора.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові водію ставиться у провину відсутність полісу обов`язкового страхування, при цьому посилання здійснено на пункт 2.1.б ПДР.

Більше того відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, які б послугували підставою зупинки транспортного засобу під його керуванням. Жодної іншої, передбаченої ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-УІІІ від 02.07.2015, підстави для зупинки транспортного засобу відповідачем не наведено.

Крім того поліцейський сам вказує на те, що підставою зупинки було те, що він не бачить такого транспортного засобу, як зареєстрованого, що підтверджується відеозаписом з портативного відео реєстратора.

За таких обставин, вимоги поліцейського про пред`явлення документів зазначених у п. 2.1 ПДР є необґрунтованими та неправомірними.

А отже, суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення.

Така правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року справа №686/11314/17 адміністративне провадження №К/9901/15541/18.

Оскільки, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України та правомірності зупинки транспортного засобу із вимогою про пред`явлення документів, то суд дійшов висновку про відсутність «поза розумним сумнівом» доказів того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

А враховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд дійшов висновку відповідачем не доведено під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому постанова, винесена відповідачем, підлягає скасуванню, а провадження по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дії відповідача, що оскаржуються позивачем, виражені в оскаржуваній постанові, тобто це є конкретне рішення і не може розцінюватися як певна дія.

За вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню лише в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55, 62 Конституції України, п. 2.1 Правила дорожнього руху,ст.32, 35 Закону України «Про Національну поліцію»,ст.ст. 9, 126, 245, 251-252, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора молодшого лейтенанта поліції, 1 бат. 2 роти Сорочан Василя Григоровича та Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАК № 2062987 від 03.02.2020 інспектора, молодшого лейтенантом поліції УПП в Чернівецькій області Сорочан Василя Григоровича про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: О.І. Мінів