Справа № 810/3514/17
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року м.Київ № 810/3514/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.09.2017 № та № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.03.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2018, позов задоволено та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДФС від 22.09.2017 № та № 14.

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області задоволено частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного розподялу судової справи між суддями від 08.07.2019 справу було передано судді Головенко О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 дану справу було прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

22 серпня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

Також ухвалою суду від 03.10.2019 було проведено заміну відповідача в порядку процесуального правонаступництва, а саме Головне управління ДФС у Київській області на Головне управління ДПС у Київській області.

Крім того, позивачем було заявлено клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, про що відповідач не заперечував.

Частиною 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Так, ухвалою суду (без виходу до нарадчої кімнати) подальший розгляд справи розпочато в порядку письмового провадження.

Під час підготовчого засідання представник позивача позов підтримав та в обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що висновки податкового органу про порушення вимог податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки ним у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів та податкових накладних сформовано податковий кредит. Зокрема, позивач стверджує про реальність господарських операцій із його контрагентами, що підтверджується наявними у нього належним чином складеними первинними документами які були надані контролюючому органу під час перевірки.

При цьому, позивач зауважив, що посилання контролюючого органу на відсутність у контрагентів трудових та матеріальних ресурсів не є підставою для беззаперечного висновку про відсутність реальних правових наслідків проведених господарських операцій.

Також звернув увагу, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження фіктивності (безтоварності) договорів, укладених між позивачем та його контрагентами, а відтак вважає, що рішення контролюючого органу є незаконними, оскільки при їх прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми закону.

Відповідач позов не визнав та вказав, що оскаржувані рішення прийнято з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Звертав увагу суду, що у ході перевірки позивача були виявлені обставини, які дають підстави вважати, що господарські операції позивача з його контрагентами вчинено виключно з мотивів мінімізації податкових зобов`язань. Зокрема, відповідач вказує на відсутність реальних правових наслідків здійснених господарських операцій позивача з його контрагентами, оскільки в останніх відсутні достатні трудові та матеріально-технічні ресурси для проведення відповідних господарських операцій, а надані первинні документи містять недоліки.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані учасниками справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 23.04.2015, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та перебуває на податковому обліку в відділенні м. Славутич Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з 23.04.2015 за №60. Позивач також зареєстрований як платник податку на додану вартість з 01.07.2015.

Видами господарської діяльності позивача за КВЕД є, зокрема: 56.21 постачання готових страв для подій; 56.29 постачання інших готових страв.

У період з 18.08.2017 по 01.09.2017 посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області на підставі наказу від 07.08.2017 № 1453 та згідно зі ст. 77 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 23.04.2015 по 31.12.2016.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 08.09.2017 №676/10-36-13-09/ НОМЕР_1 , згідно висновків якого встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України у зв`язку з завищенням податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 594 803,35 грн., в тому числі за 4 квартал 2015 року - 87 833,30 грн., за січень 2016 року - 19 833,33 грн., лютий 2016 року - 38 766,65 грн., березень 2016 року - 23 260,00 грн., квітень 2016 року - 17 200,00 грн., травень 2016 року - 35 153,34 грн., червень 2016 року - 39 199,99 грн., липень 2016 року - 46 955,46 грн., серпень 2016 року - 64 101,26 грн., вересень 2016 року - 45 833,34 грн., жовтень 2016 року - 75 000,01 грн., листопад 2016 року - 70 833,33 грн. та грудень 2016 року - 30 833,34 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість за період з 01.07.2015 по 31.12.2016 в сумі 547 817,00 грн.

Такі висновки контролюючий орган пов`язує з фактом відсутності реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Ірбіс Корпорейшн", ТОВ "Родеон", ТОВ "Белфорс", ТОВ "Лізінг Стар Груп", ТОВ "Лідер Стайл Сервіс", ТОВ "Ейпрілтех", ТОВ "Профіт Імейдж Груп", ТОВ "Гелада", ТОВ "Проксес Інком", ТОВ "Гройспайп Інвест", ТОВ "Аксолот", ТОВ "Еріда Стайл", ТОВ "Мезолайн", ТОВ "Мілтонія Стайл", ТОВ "Ліатріс", ТОВ "Скайголд", ТОВ "Аліанта Комерціал", ТОВ "Лендмаркет", ТОВ "Лівітера", ТОВ "Денкен", ТОВ "Лепкора", ТОВ "Центр-Буд-Пром", ТОВ "Деспіна", ТОВ "Промтрейд Компані", які ґрунтуються на аналізі наявної в контролюючому органі податкової інформації щодо контрагентів позивача. На думку перевіряючих, контрагенти позивача не мали реальних можливостей для здійснення господарських операцій по наданню послуг з кейтерингу.

В обґрунтування правомірності таких висновків відповідач в акті перевірки зазначив, що при дослідженні ланцюга постачання на адресу позивача послуг з кейтерингу вказаними контрагентами встановлено, що у них відсутні трудові ресурси, відсутні докази залучення трудових ресурсів на підставі цивільно-правових договорів та основних фондів, активів, необхідних для проведення відповідної господарської діяльності, та виробничих потужностей, необхідних для здійснення технологічного процесу. Крім того, за результатами аналізу даних автоматизованих інформаційних систем Державної фіскальної служби встановлено реалізацію товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання згідно з податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, тобто не простежується ланцюг придбання реалізованих послуг.

Так, на думку відповідача, вищевказані факти та факт відсутності у контрагентів позивача трудових, виробничих активів, складських приміщень свідчать про відсутність реального здійснення господарських операцій по взаємовідносинах між вказаними контрагентами та ФОП ОСОБА_1 , що свідчить про формування штучних податкових зобов`язань з метою надання податкової вигоди позивачу.

З огляду на вказане, надані до перевірки первинно-бухгалтерські документи позивача не взято до уваги, що в свою чергу призвело до встановлення недостатнього документального підтвердження виконання умов за договорами, та, як наслідок, призвело до встановлення відповідачем порушень формування позивачем податкового кредиту.

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області прийняті спірні податкові повідомлення-рішення:

№ від 22.09.2017, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість" на загальну суму 684771,25 грн., з яких: 547817,00 грн. - за основним платежем; 136 954,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; та нараховано пеню на суму 163 500,50 грн.

№ від 22.09.2017, згідно з яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 743 34,00 грн.

Не погоджуючись з рішеннями контролюючого органу, якими позивачу донараховані грошові зобов`язання з податку на додану вартість та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, позивач звернувся до суду.

Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 позов задоволено та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення № та № , що прийняті 22.09.2017 Головним управлінням ДФС у Київській області.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2018 вказане рішення залишено без змін.

Однак, постановою Верховного Суду від 19.04.2019 касаційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області задоволено частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2018 скасовано і справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як випливає з висновків Верховного Суду, судами попередніх інстанцій не дано належної оцінки доводам відповідача про те, що документи бухгалтерської звітності позивача не можуть самі по собі підтверджувати реальність виконання господарських угод, укладених між позивачем та ТОВ "Ірбіс Корпорейшн", ТОВ "Родеон", ТОВ "Белфорс", ТОВ "Лізінг Стар Груп", ТОВ "Лідер Стайл Сервіс", ТОВ "Ейпрілтех", ТОВ "Профіт Імейдж Груп", ТОВ "Гелада", ТОВ "Проксес Інком", ТОВ "Гройспайп Інвест", ТОВ "Аксолот", ТОВ "Еріда Стайл", ТОВ "Мезолайн", ТОВ "Мілтонія Стайл", ТОВ "Ліатріс", ТОВ "Скайголд", ТОВ "Аліанта Комерціал", ТОВ "Лендмаркет", ТОВ "Лівітера", ТОВ "Денкен", ТОВ "Лепкора", ТОВ "Центр-Буд-Пром", ТОВ "Деспіна", ТОВ "Промтрейд Компані", оскільки з наданих контролюючим органом доказів вбачається, що останні через відсутність належної кадрової та матеріально-технічної бази об`єктивно не мали можливості та фактично не виконували роботи та послуги, обумовлені укладеними договорами.

З огляду на наявність у контролюючого органу обґрунтованих та підтверджених відповідними доказами підстав вважати, що укладені договори фактично не виконувались і мало місце лише їх документальне оформлення з метою штучного формування податкових пільг та зобов`язань, суди попередніх інстанцій повинні визначитися щодо наявності доказів фактичного виконання умов договорів, пов`язаністю дій позивача із його господарською діяльністю та наявності економічної доцільності у цих діях.

Зазначає, що судами залишено поза увагою, те що надані позивачем на підтвердження переміщення ТОВ "Лізінг Стар Груп", ТОВ "Проксес Інком" та ТОВ "Ірбіс Корпорейшн" товару копії подорожних листів є ідентичними та створеними за одним шаблоном, не зважаючи на те, що вони видавались у різний час та різними суб`єктами господарювання.

При цьому, подорожні листи ТОВ "Проксес Інком" та ТОВ "Ірбіс Корпорейшн" видано відносно одного і того ж транспортного засобу - автомобіля Газель реєстраційний номер - НОМЕР_2 . Відносно цього ж автомобіля у липні та серпні 2016 року оформлено товарно-транспортні накладні ТОВ "Гройспайп Інвест" та ТОВ "Мезолайн" (т. 4 а.с.163, 167, 171, 204).

Документів бухгалтерського обліку, що підтверджують факт доставки товару від інших контрагентів позивача матеріали справи не містять.

Верховним Судом вказано, що судами зроблено передчасний та такий, що не ґрунтується на матеріалах справи висновок про те, що наданими позивачем доказами спростовуються висновки ДФС, якими обґрунтовано прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, не забезпечено повного і всебічно з`ясування обставин в адміністративній справі, не вжито визначених законом заходів для з`ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини регламентувались положеннями ПК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, у відповідних редакціях.

Питання, пов`язані з підтвердженням даних, визначених у податковій звітності, обчисленням податку на додану вартість, обчислення об`єкту оподаткування, формуванням виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів та надання послуг внормовано ст.ст. 14, 44, 198, 201 ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкових пільг мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

У зв`язку з недоведеністю фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

відсутність первинних документів обліку.

У разі якщо податковий орган доведе узгодженість дій між платником та його контрагентом, які свідчать про здійснення операцій без наміру створити відповідні цим операціям правові наслідки з метою отримати податкову вигоду, або що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань, то право платника на податкові пільги та преференції не можна вважати законним.

З огляду на це, предметом доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій з надання робіт та послуг, а тому й обґрунтованість визначення позивачем його податкових зобов`язань.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності зобов`язаний суб`єкт владних повноважень, натомість суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Суд звертає увагу на норми закону, що визначають обчисленням податку на додану вартість, обчислення об`єкту оподаткування, формуванням виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів та надання послуг, тощо.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (надалі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин) (надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), "господарські операції" - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону № 996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою, другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Також істотне значення для встановлення судом факту реальності виконання договору саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента.

04.12.2015 між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ТОВ "Ірбіс Корпорейшн" (Виконавець) укладено договір № ІК0412/15/1, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується власними або залученими силами надавати наступні послуги: приймання товарів (продукти харчування - сандвічі), що підлягають поставці замовнику, у безпосереднього постачальника таких товарів; упаковувати прийняті товари у окрему упаковку та фасувати їх; доставляти товари до місця призначення (на об`єкт).

Об`єкт, на який здійснюється поставка упакованих товарів, знаходиться за адресою: місто Київ, Спортивна площа, 1-а, бізнес-центр "Гулівер", 19-22 поверхи.

Надані послуги виконавець передає, а замовник приймає шляхом підписання акта приймання-передачі наданих послуг.

На виконання умов вказаного договору ТОВ "Ірбіс Корпорейшн" надало позивачу послуги з кейтерингу, що підтверджується:

рахунками-фактурами: від 25.12.2015 № ІК-0000004 на суму 340 00,00 грн., у т.ч. ПДВ 5 666,67 грн.; від 08.01.2016 № ІК-0000001 на суму 34 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 5 666,67 грн.; від 14.01.2016 № ІК-0000002 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 21.01.2016 № ІК-0000003 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 28.01.2016 № ІК-0000004 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 04.02.2016 № ІК-0000005 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 11.02.2016 № ІК-0000006 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.;

актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): від 08.01.2016 № ІК-0000001 за надані послуги з 04.01.2016 по 08.01.2016 загальною вартістю 34 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 5 666,67 грн.; від 15.01.2016 № ІК-0000002 за надані послуги з 11.01.2016 по 15.01.2016 загальною вартістю 34 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 5 666,67 грн.; від 22.01.2016 № ІК-0000003 за надані послуги з 18.01.2016 по 22.01.2016 загальною вартістю 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 29.01.2016 № ІК-0000004 за надані послуги з 25.01.2016 по 29.01.2016 загальною вартістю 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 05.02.2016 № ІК-0000005 за надані послуги з 01.02.2016 по 05.02.2016 загальною вартістю 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 12.02.2016 № ІК-0000006 за надані послуги з 08.02.2016 по 12.02.2016 загальною вартістю 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7083,33 грн.; від 19.02.2016 № ІК-0000007 за надані послуги з 15.02.2016 по 19.02.2016 загальною вартістю 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.;

актами приймання-передачі продуктів харчування, відповідно до яких позивачем було передано ТОВ "Ірбіс Корпорейшн" продукти харчування з метою їх упакування, фасування та доставки на об`єкт за адресою: м. Київ, Спортивна площа, 1-а, БЦ "Гулівер", 19-22 поверхи: від 04.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 05.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 06.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 08.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 12.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 13.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 14.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 15.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 18.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 19.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 20.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 21.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 22.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 25.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 26.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 27.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 28.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 29.01.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 01.02.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 02.02.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 03.02.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 04.02.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 05.02.2016 на суму 3 865,20 грн.; від 08.02.2016 на суму 4 334,64 грн.; від 09.02.2016 на суму 4 334,64 грн.; від 10.02.2016 на суму 4 334,64 грн.; від 11.02.2016 на суму 4 334,64 грн.; від 12.02.2016 на суму 4 334,64 грн.; від 15.02.2016 на суму 4 373,76 грн.; від 16.02.2016 на суму 4 373,76 грн.; від 17.02.2016 на суму 4 373,76 грн.; від 18.02.2016 на суму 4 373,76 грн.; від 19.02.2016 на суму 4 373,76 грн.;

видатковими накладними, відповідно до яких позивачем було здійснено купівлю продуктів харчування та які були передані ТОВ "Ірбіс Корпорейшн" для їх упакування: від 04.01.2016 № 145 на суму 3 865,20 грн.; від 05.01.2016 № 146 на суму 3 865,20 грн.; від 06.01.2016 № 159 на суму 3 865,20 грн.; від 08.01.2016 № 333 на суму 3 865,20 грн.; від 12.01.2016 № 504 на суму 3 865,20 грн.; від 13.01.2016 № 508 на суму 3 865,20 грн.; від 14.01.2016 № 646 на суму 3 865,20 грн.; від 15.01.2016 № 649 на суму 3 865,20 грн.; від 18.01.2016 № 955 на суму 3 865,20 грн.; від 19.01.2016 № 956 на суму 3 865,20 грн.; від 20.01.2016 № 961 на суму 3 865,20 грн.; від 21.01.2016 № 1106 на суму 3 865,20 грн.; від 22.01.2016 № 1107 на суму 3 865,20 грн.; від 25.01.2016 № 1241 на суму 3 865,20 грн.; від 26.01.2016 № 1422 на суму 3 865,20 грн.; від 27.01.2016 № 1428 на суму 3 865,20 грн.; від 28.01.2016 № 1572 на суму 3 865,20 грн.; від 29.01.2016 № 1575 на суму 3 865,20 грн.; від 01.02.2016 № 1881 на суму 3 865,20 грн.; від 02.02.2016 № 1882 на суму 3 865,20 грн.; від 03.02.2016 № 1888 на суму 3 865,20 грн.; від 04.02.2016 № 2033 на суму 3 865,20 грн.; від 05.02.2016 № 2038 на суму 3 865,20 грн.; від 08.02.2016 № 2186 на суму 4 334,64 грн.; від 09.02.2016 № 2368 на суму 4 334,64 грн.; від 10.02.2016 № 2371 на суму 4 334,64 грн.; від 11.02.2016 № 2528 на суму 4 334,64 грн.; від 12.02.2016 № 2529 на суму 4 334,64 грн.; від 15.02.2016 № 2688 на суму 4 373,76 грн.; від 16.02.2016 № 2868 на суму 4 373,76 грн.; від 17.02.2016 № 2876 на суму 4 373,76 грн.; від 18.02.2016 № 3047 на суму 4 373,76 грн.; від 19.02.2016 № 3048 на суму 4 373,76 грн.;

подорожніми листами, відповідно до яких здійснювалась поставка готових страв на адресу Бізнес-центр "Гулівер": від 04.01.2016 № 04/01-16; від 05.01.2016 № 05/01-16; від 06.01.2016 № 06/01-16; від 11.01.2016 № 11/01-16; від 12.01.2016 № 12/01-16; від 13.01.2016 № 13/01-16; від 14.01.2016 № 14/01-16; від 15.01.2016 № 15/01-16; від 18.01.2016 № 18/01-16; від 19.01.2016 № 19/01-16; від 20.01.2016 № 20/01-16; від 21.01.2016 № 21/01-16; від 22.01.2016 № 22/01-16; від 25.01.2016 № 25/01-16; від 26.01.2016 № 26/01-16; від 27.01.2016 № 27/01-16; від 28.01.2016 № 28/01-16; від 29.01.2016 № 29/01-16; від 01.02.2016 № 01/02-16; від 02.02.2016 № 02/02-16; від 03.02.2016 № 03/02-16; від 04.02.2016 № 04/02-16; від 05.02.2016 № 05/02-16; від 08.02.2016 № 08/02-16; від 09.02.2016 № 09/02-16; від 10.02.2016 № 10/02-16; від 11.02.2016 № 11/02-16; від 12.02.2016 № 12/02-16; від 15.02.2016 № 15/02-16; від 16.02.2016 № 16/02-16; від 17.02.2016 № 17/02-16; від 18.02.2016 № 18/02-16; від 19.02.2016 №19/02-16.

За фактом надання послуг позивачу ТОВ "Ірбіс Корпорейшн" зареєстровано в ЄРПН наступні податкові накладні: від 25.12.2015 № 2505 на суму 68 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 11 333,33 грн.; від 15.01.2016 № 1501 на суму 34 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 56 66,67 грн.; від 22.01.2016 № 2201 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 29.01.2016 № 2901 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 05.02.2016 № 501 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 10.02.2016 № 1001 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 12.02.2016 № 1201 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.

Позивачем здійснено оплату за надані ТОВ "Ірбіс Корпорейшн" послуги з кейтерингу, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

Суму ПДВ за податковими накладними, виданими ТОВ "Ірбіс Корпорейшн", було включено позивачем до складу податкового кредиту за перевіряємий період.

06 червня 2016 року між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ТОВ "Проксес Інком" (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 060616/1, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується власними або залученими силами надавати замовнику послуги кейтерингу (далі - послуги).

В поняття "Послуги" входить пакування та доставка до місця призначення готових сандвічів, салатів, напоїв, інших готових страв харчування (далі - товар).

Виконавець самостійно забирає товар у безпосереднього постачальника та здійснює його пакування і доставку на об`єкт кожного робочого дня в кількості, узгодженій сторонами будь-яким зручним для сторін способом.

Об`єкт, на який здійснюється поставка упакованого товару: м. Київ, Спортивна площа, 1-а, бізнес-центр "Гулівер", 19-22, 25 поверхи.

Надані послуги виконавець передає, а замовник приймає шляхом підписання акта приймання-передачі наданих послуг.

На виконання умов вказаного договору ТОВ "Проксес Інком" надало позивачу послуги з кейтерингу, що підтверджується:

рахунками-фактурами: від 06.06.2016 № ПР-0000001 на суму 65 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 10 833,33 грн.; від 13.06.2016 № ПР-0000002 на суму 65 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 10 833,33 грн.;

актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): від 10.06.2016 № ПР-0000001 за надані послуги з 06.06.2016 по 10.06.2016 загальною вартістю 65 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 10 833,33 грн.; від 17.06.2016 № ПР-0000002 за надані послуги з 13.06.2016 по 17.06.2016 загальною вартістю 65 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 10 833,33 грн.;

актами приймання-передачі продуктів харчування, відповідно до яких позивачем було передано ТОВ "Проксес Інком" продукти харчування з метою їх упакування, фасування та доставки на об`єкт за адресою: м. Київ, Спортивна площа, 1-а, БЦ "Гулівер": від 06.06.2016 на суму 2 440,00 грн.; від 06.06.2016 на суму 644,16 грн.; від 06.06.2016 на суму 27 900,00 грн.; від 07.06.2016 на суму 644,16 грн.; від 08.06.2016 на суму 644,16 грн.; від 09.06.2016 на суму 644,16 грн.; від 10.06.2016 на суму 44 046,00 грн.; від 10.06.2016 на суму 644,16 грн.; від 13.06.2016 на суму 29 775,00 грн.; від 13.06.2016 на суму 1 875,00 грн.; від 13.06.2016 на суму 644,16 грн.; від 14.06.2016 на суму 644,16 грн.; від 15.06.2016 на суму 644,16 грн.; від 16.06.2016 на суму 644,16 грн.; від 17.06.2016 на суму 43 866,00 грн.; від 17.06.2016 на суму 644,16 грн.;

видатковими накладними, відповідно до яких позивачем було здійснено купівлю продуктів харчування та які були передані ТОВ "Проксес Інком" для їх упакування: від 06.06.2016 №19 на суму 2 440,00 грн.; від 06.06.2016 № 10348 на суму 644,16 грн.; від 06.06.2016 № 20 на суму 27 900,00 грн.; від 07.06.2016 № 10536 на суму 644,16 грн.; від 08.06.2016 № 10540 на суму 644,16 грн.; від 09.06.2016 № 10718 на суму 644,16 грн.; від 10.06.2016 № ЗЯ-0002333 на суму 44 046,00 грн.; від 10.06.2016 № 10719 на суму 644,16 грн.; від 13.06.2016 № 22 на суму 29 775,00 грн.; від 13.06.2016 № 21 на суму 1 875,00 грн.; від 13.06.2016 № 10863 на суму 644,16 грн.; від 14.06.2016 № 11050 на суму 644,16 грн.; від 15.06.2016 № 11054 на суму 644,16 грн.; від 16.06.2016 № 11229 на суму 644,16 грн.; від 17.06.2016 № ЗЯ-0002699 на суму 43 866,00 грн.; від 17.06.2016 № 11230 на суму 644,16 грн.;

подорожніми листами, відповідно до яких здійснювалось перевезення продуктів харчування в рамках виконання договору: від 06.06.2016 № 06/06-16, від 07.06.2016 № 07/06-16, від 08.06.2016 № 08/06-16, від 09.06.2016 № 09/06-16, від 10.06.2016 № 10/06-16, від 13.06.2016 № 13/06-16, від 14.06.2016 № 14/06-16, від 15.06.2016 № 15/06-16, від 16.06.2016 № 16/06-16, від 17.06.2016 № 17/06-16.

За фактом надання послуг позивачу ТОВ "Проксес Інком" зареєстровано в ЄРПН наступні податкові накладні: від 06.06.2016 № 601 на суму 65 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 10 833,33 грн.; від 13.06.2016 № 1301 на суму 65 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 10 833,33 грн.

Позивачем здійснено оплату за надані ТОВ "Проксес Інком" послуги з кейтерингу, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

Суму ПДВ за податковими накладними, виданими ТОВ "Проксес Інком", було включено позивачем до складу податкового кредиту за перевіряємий період.

20 лютого 2016 року між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ТОВ "Лізінг Стар Груп" (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 200216-1, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується власними або залученими силами надавати замовнику послуги кейтерингу (далі - послуги).

В поняття "Послуги" входить пакування та доставка до місця призначення готових сандвічів, салатів, напоїв, інших готових страв харчування (далі - товар).

Виконавець самостійно забирає товар у безпосереднього постачальника та здійснює його пакування і доставку на об`єкт кожного робочого дня в кількості, узгодженій сторонами будь-яким зручним для сторін способом.

Об`єкт, на який здійснюється поставка упакованого товару: м. Київ, Спортивна площа, 1-а, бізнес-центр "Гулівер", 19-22, 25 поверхи.

Надані послуги виконавець передає, а замовник приймає шляхом підписання акта приймання-передачі наданих послуг.

На виконання умов вказаного договору ТОВ "Лізінг Стар Груп" надало позивачу послуги з кейтерингу, що підтверджується:

рахунками-фактурами: від 22.02.2016 № ЛС-0000001 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 26.02.2016 № ЛС-0000002 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 04.03.2016 № ЛС-0000003 на суму 39 360,00 грн., у т.ч. ПДВ 6 560,00 грн.; від 11.03.2016 № ЛС-0000004 на суму 49 200,00 грн., у т.ч. ПДВ 8 200,00 грн.; від 18.03.2016 № ЛС-0000005 на суму 25 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 250,00 грн.; від 25.03.2016 № ЛС-0000006 на суму 25 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 250,00 грн.; від 01.04.2016 № ЛС-0000007 на суму 25 800,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 300,00 грн.; від 08.04.2016 № ЛС-0000008 на суму 25 800,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 300,00 грн.; від 15.04.2016 № ЛС-0000009 на суму 25 800,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 300,00 грн.;

актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): від 26.02.2016 № ЛС-0000001 за надані послуги з 22.02.2016 по 26.02.2016 загальною вартістю 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 04.03.2016 № ЛС-0000002 за надані послуги з 29.02.2016 по 04.03.2016 загальною вартістю 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 11.03.2016 № ЛС-0000003 за надані послуги з 07.03.2016 по 11.03.2016 загальною вартістю 39 360,00 грн., у т.ч. ПДВ 6560 грн.; від 18.03.2016 № ЛС-0000004 за надані послуги з 14.03.2016 по 18.03.2016 загальною вартістю 49 200,00 грн., у т.ч. ПДВ 8 200,00 грн.; від 25.03.2016 № ЛС-0000005 за надані послуги з 21.03.2016 по 25.03.2016 загальною вартістю 25 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 250,00 грн.; від 01.04.2016 № ЛС-0000006 за надані послуги з 28.03.2016 по 01.04.2016 загальною вартістю 25 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 250,00 грн.; від 08.04.2016 № ЛС-0000007 за надані послуги з 04.04.2016 по 08.04.2016 загальною вартістю 25 800,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 300,00 грн.; від 15.04.2016 № ЛС-0000008 за надані послуги з 11.04.2016 по 15.04.2016 загальною вартістю 25 800,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 300,00 грн.; від 22.04.2016 № ЛС-0000009 за надані послуги з 18.04.2016 по 22.04.2016 загальною вартістю 25 800,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 300,00 грн.;

актами приймання-передачі продуктів харчування, відповідно до яких позивачем було передано ТОВ "Лізінг Стар Груп" продукти харчування з метою їх упакування, фасування та доставки на об`єкт за адресою: м. Київ, Спортивна площа, 1-а, БЦ "Гулівер": від 22.02.2016 на суму 4 491,12 грн.; від 23.02.2016 на суму 4 491,12 грн.; від 24.02.2016 на суму 4 491,12 грн.; від 25.02.2016 на суму 4 491,12 грн.; від 26.02.2016 на суму 4 491,12 грн.; від 29.02.2016 на суму 696,00 грн.; від 29.02.2016 на суму 4 479,84 грн.; від 01.03.2016 на суму 4 479,84 грн.; від 02.03.2016 на суму 3 937,08 грн.; від 03.03.2016 на суму 4 479,84 грн.; від 04.03.2016 на суму 5 622,00 грн.; від 04.03.2016 на суму 4 479,84 грн.; від 07.03.2016 на суму 556,80 грн.; від 07.03.2016 на суму 4 424,64 грн.; від 09.03.2016 на суму 4 424,64 грн.; від 10.03.2016 на суму 4 424,64 грн.; від 11.03.2016 на суму 3 854,40 грн.; від 11.03.2016 на суму 3 881,88 грн.; від 14.03.2016 на суму 696,00 грн.; від 14.03.2016 на суму 4 424,64 грн.; від 15.03.2016 на суму 4 424,64 грн.; від 16.03.2016 на суму 4 424,64 грн.; від 17.03.2016 на суму 4 424,64 грн.; від 18.03.2016 на суму 4 818,00 грн.; від 18.03.2016 на суму 4 424,64 грн.; від 21.03.2016 на суму 835,20 грн.; від 21.03.2016 на суму 4 463,76 грн.; від 22.03.2016 на суму 4 463,76 грн.; від 23.03.2016 на суму 4 463,76 грн.; від 24.03.2016 на суму 4 463,76 грн.; від 25.03.2016 на суму 4 463,76 грн.; від 28.03.2016 на суму 835,20 грн.; від 28.03.2016 на суму 4 617,42 грн.; від 29.03.2016 на суму 4 617,42 грн.; від 30.03.2016 на суму 4 617,42 грн.; від 31.03.2016 на суму 4 617,42 грн.; від 01.04.2016 на суму 5 700,00 грн.; від 01.04.2016 на суму 4 617,42 грн.; від 04.04.2016 на суму 835,20 грн.; від 05.04.2016 на суму 4 888,56 грн.; від 06.04.2016 на суму 4 888,56 грн.; від 07.04.2016 на суму 4 888,56 грн.; від 08.04.2016 на суму 7 176,00 грн.; від 08.04.2016 на суму 4 888,56 грн.; від 11.04.2016 на суму 5 017,26 грн.; від 11.04.2016 на суму 835,20 грн.; від 12.04.2016 на суму 5 017,26 грн.; від 13.04.2016 на суму 5 017,26 грн.; від 14.04.2016 на суму 5 017,26 грн.; від 15.04.2016 на суму 5 017,26 грн.; від 15.04.2016 на суму 7 152,00 грн.; від 18.04.2016 на суму 4 967,88 грн.; від 18.04.2016 на суму 542,76 грн.; від 18.04.2016 на суму 835,20 грн.; від 19.04.2016 на суму 4 967,88 грн.; від 20.04.2016 на суму 4 967,88 грн.; від 21.04.2016 на суму 4 967,88 грн.; від 22.04.2016 на суму 6 072,00 грн.; від 22.04.2016 на суму 4 967,88 грн.;

видатковими накладними, відповідно до яких позивачем було здійснено купівлю продуктів харчування та які були передані ТОВ "Лізінг Стар Груп" для їх упакування: від 22.02.2016 №3380 на суму 4 491,12 грн.; від 23.02.2016 № 3381 на суму 4 491,12 грн.; від 24.02.2016 № 3390 на суму 4 491,12 грн.; від 25.02.2016 № 3557 на суму 4 491,12 грн.; від 26.02.2016 № 3559 на суму 4 491,12 грн.; від 29.02.2016 № РН-0000287 на суму 696,00 грн.; від 29.02.2016 № 3693 на суму 4 479,84 грн.; від 01.03.2016 № 3896 на суму 4 479,84 грн.; від 02.03.2016 № 3899 на суму 3 937,08 грн.; від 03.03.2016 № 4061 на суму 4 479,84 грн.; від 04.03.2016 № ЗЯ-0000440 на суму 5 622,00 грн.; від 04.03.2016 № 4064 на суму 4 479,84 грн.; від 07.03.2016 № РН-0000317 на суму 556,80 грн.; від 07.03.2016 № 4203 на суму 4 424,64 грн.; від 09.03.2016 № 4204 на суму 4 424,64 грн.; від 10.03.2016 № 4478 на суму 4 424,64 грн.; від 11.03.2016 № ЗЯ-0000513 на суму 3 854,40 грн.; від 11.03.2016 № 4485 на суму 3881,88 грн.; від 14.03.2016 № РН-0000359 на суму 696,00 грн.; від 14.03.2016 № 4634 на суму 4 424,64 грн.; від 15.03.2016 № 4826 на суму 4 424,64 грн.; від 16.03.2016 № 4840 на суму 4 424,64 грн.; від 17.03.2016 № 5010 на суму 4 424,64 грн.; від 18.03.2016 № ЗЯ-0000553 на суму 4 818,00 грн.; від 18.03.2016 № 5020 на суму 4 424,64 грн.; від 21.03.2016 № РН-0000409 на суму 835,20 грн.; від 21.03.2016 № 5154 на суму 4 463,76 грн.; від 22.03.2016 №5361 на суму 4 463,76 грн.; від 23.03.2016 № 5538 на суму 4 463,76 грн.; від 24.03.2016 №5532 на суму 4 463,76 грн.; від 25.03.2016 № 5536 на суму 4 463,76 грн.; від 28.03.2016 № РН-0000452 на суму 835,20 грн.; від 28.03.2016 № 5688 на суму 4 617,42 грн.; від 29.03.2016 № 5871 на суму 4 617,42 грн.; від 30.03.2016 № 5882 на суму 4 617,42 грн.; від 31.03.2016 № 6052 на суму 4 617,42 грн.; від 01.04.2016 № ЗЯ-0000848 на суму 5 700,00 грн.; від 01.04.2016 № 6053 на суму 4 617,42 грн.; від 04.04.2016 № РН-0000492 на суму 835,20 грн.; від 04.04.2016 № 6191 на суму 4 888,56 грн.; від 05.04.2016 № 6373 на суму 4 888,56 грн.; від 06.04.2016 № 6374 на суму 4 888,56 грн.; від 07.04.2016 № 6557 на суму 4 888,56 грн.; від 08.04.2016 № 2-00009696 на суму 7 176,00 грн.; від 08.04.2016 № 6702 на суму 4 888,56 грн.; від 11.04.2016 № 6703 на суму 5 017,26 грн.; від 11.04.2016 № РН-0000534 на суму 835,20 грн.; від 12.04.2016 № 6888 на суму 5 017,26 грн.; від 13.04.2016 № 6896 на суму 5 017,26 грн.; від 14.04.2016 № 7063 на суму 5 017,26 грн.; від 15.04.2016 № 7064 на суму 5 017,26 грн.; від 15.04.2016 № ЗЯ-0001061 на суму 7 152,00 грн.; від 18.04.2016 № 7210 на суму 4 967,88 грн.; від 18.04.2016 № 7209 на суму 542,76 грн.; від 18.04.2016 № РН-0000583 на суму 835,20 грн.; від 19.04.2016 № 7378 на суму 4 967,88 грн.; від 20.04.2016 № 7385 на суму 4 967,88 грн.; від 21.04.2016 № 7386 на суму 4 967,88 грн.; від 22.04.2016 № ЗЯ-0001371 на суму 6 072,00 грн.; від 22.04.2016 № 7542 на суму 4 967,88 грн.;

подорожніми листами, відповідно до яких здійснювалось перевезення продуктів харчування в рамках виконання договору № 200216-1 від 20.02.2016: від 22.02.2016 № 22-02, від 23.02.2016 № 23-02; від 24.02.2016 № 24-02; від 25.02.2016 № 25-02; від 26.02.2016 № 26-02; від 29.02.2016 № 29-02; від 02.03.2016 № 02-03; від 03.03.2016 № 03-03; від 04.03.2016 № 04-03; від 07.03.2016 № 07-03; від 09.03.2016 № 09-03; від 10.03.2016 № 10-03; від 11.03.2016 № 11-03; від 14.03.2016 № 14-03; від 15.03.2016 № 15-03; від 16.03.2016 № 16-03; від 17.03.2016 № 17-03; від 18.03.2016 № 18-03; від 21.03.2016 № 21-03; від 22.03.2016 № 22-03; від 23.03.2016 № 23-03; від 24.03.2016 № 24-03; від 25.03.2016 № 25-03; від 28.03.2016 № 28-03; від 29.03.2016 № 29-03; від 30.03.2016 № 30-03; від 31.03.2016 № 31-03; від 01.04.2016 № 01-04; від 04.04.2016 № 04-04; від 05.04.2016 № 05-04; від 06.04.2016 № 06-04; від 07.04.2016 № 07-04; від 08.04.2016 № 08-04; від 11.04.2016 № 11-04; від 12.04.2016 № 12-04; від 13.04.2016 № 13-04; від 14.04.2016 № 14-04; від 15.04.2016 № 15-04; від 18.04.2016 № 18-04; від 19.04.2016 № 19-04; від 20.04.2016 № 20-04; від 21.04.2016 № 21-04; від 22.04.2016 № 22-04.

За фактом надання послуг позивачу ТОВ "Лізінг Стар Груп" зареєстровано в ЄРПН наступні податкові накладні: від 24.02.2016 № 2403 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 29.02.2016 № 2907 на суму 42 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 083,33 грн.; від 09.03.2016 № 901 на суму 39 360,00 грн., у т.ч. ПДВ 6 560,00 грн.; від 14.03.2016 № 1402 на суму 49 200,00 грн., у т.ч. ПДВ 8 200,00 грн.; від 25.03.2016 № 2501 на суму 25 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 250,00 грн.; від 01.04.2016 № 102 на суму 25 800,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 300,00 грн.; від 21.03.2016 № 2101 на суму 25 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 250,00 грн.; від 11.04.2016 № 1101 на суму 25 800,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 300,00 грн.; від 19.04.2016 № 1902 на суму 25 800,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 300,00 грн.

Позивачем здійснено оплату за надані ТОВ "Лізінг Стар Груп" послуги з кейтерингу, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

Суму ПДВ за податковими накладними, виданими ТОВ "Лізінг Стар Груп", було включено позивачем до складу податкового кредиту за перевіряємий період.

Щодо подібності копії подорожних листів, які створенні за одним шаблоном, а також використання одного і того самого автомобіля різними перевірзниками, суд зазначає наступне.

Позивачем було подано додаткові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, відповідно до якого зазначає, що під час укладення вищевказаних договорів викристосува лись типові договори, які були розробленні ФОП ОСОБА_1 , також до даних договір надавились зразки подорожніх листів, які у тому числі були розробленні позивачем.

Також позивач повідомим суд, що йому невідомо, чому декілька контрагентів використовували один автомобіль, а також стверджує, що не несе відповідальність щодо здійснення їх господарської діяльності, у тому числі виготовлення та ведення обліку результатів роботи.

На думку суду, окремі неточності у заповненні подорожніх листів, згідно яких здійснювалась поставка, не спростовуються факту транспортування від постачальника до покупця, оскільки вантажовідправником у ТТН від 08.07.2016, 18.07.201 та 25.07.2016 (т. 4 а.с.163, 167, 171) зазначено - ТОВ «Гроспайп Інвест», вантажоодержувачем ТОВ «Фесіліті Менеджмент Україна» та замовником перевезень - ФОП ОСОБА_1 , що не суперечить умовам договору поставки, у ТТН від 05.8.2016 (т. 4 а.с. 204) вантажовідправником ТОВ «Мезолайн», вантажоодержувачем ТОВ «Фесіліті Менеджмент Україна» та замовником перевезень - ФОП ОСОБА_1 , що також не суперечить умовам договору поставки.

Крім того, використання одного автомобіля для перевезення (далі - газель АІ0974ВА) різними товариствами не забороняється законом, оскільки не виключається можливість залучення додаткових траспортних засобів.

Твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. В межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок ТМЦ.

Аналогічна правова позиція неодноразово знаходила своє відображення у постановах Верховного Суду, у тому числі у постанові від 16.01.2018 у справі № 820/4648/13-а.

Щодо документів бухгалтерського обліку, що підтверджують факт доставки товару від інших контрагентів позивача, суд зазначає наступне.

Як раніше вже було встановлено судами, ФОП ОСОБА_1 надає послуги з постачання готових страв та продуктів харчування на адресу ТОВ "Фесіліті Менеджмент Україна", а тому з метою виконання послуг перед вказаним товариством ним залучались контрагенти для надання послуг кейтерингу.

Так, 08.10.2015 між ТОВ "Фесіліті Менеджмент Україна" (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 81015/1, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується власними або залученими силами надавати замовнику послуги кейтерингу (далі - послуги).

В поняття "Послуги" входить забезпечення замовника готовими сандвічами (далі - товар). Конкретні характеристики товару (вид, склад, вага, асортимент тощо) узгоджується сторонами додатково будь-яким зручним для сторін способом.

Виконавець зобов`язується забезпечувати замовника товаром кожного робочого дня в кількості 300 штук. Замовник має право замовляти додаткову кількість товару або поставку товару у вихідні та/або святкові дні.

Об`єкт, на який здійснюється поставка товару: м. Київ, Спортивна площа, 1-а, бізнес-центр "Гулівер", 19-22, 25 поверхи.

Надані послуги виконавець передає, а замовник приймає шляхом підписання акта приймання-передачі наданих послуг.

На виконання умов вказаного договору ФОП ОСОБА_1 надав ТОВ "Фесіліті Менеджмент Україна" послуги з кейтерингу, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), податковими накладними, належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи (т. VІ, а.с.157-232; т. VІІ, а.с.1-41).

ТОВ "Фесіліті Менеджмент Україна" здійснено оплату за надані позивачем послуги з кейтерингу, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками та вказує, що послуги було надано у відповідності до договору.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт використання позивачем придбаних у ТОВ "Ірбіс Корпорейшн", ТОВ "Родеон", ТОВ "Белфорс", ТОВ "Лізінг Стар Груп", ТОВ "Лідер Стайл Сервіс", ТОВ "Ейпрілтех", ТОВ "Профіт Імейдж Груп", ТОВ "Гелада", ТОВ "Проксес Інком", ТОВ "Гройснап Інвест", ТОВ "Аксолот", ТОВ "Еріда Стайл", ТОВ "Мезолайн", ТОВ "Мілтонія Стайл", ТОВ "Ліатріс", ТОВ "Скайголд", ТОВ "Аліанта Комерціал", ТОВ "Лендмаркет", ТОВ "Лівітера", ТОВ "Денкен", ТОВ "Лепкора", ТОВ "Центр-Буд-Пром", ТОВ "Деспіна", ТОВ "Промтрейд Компані" послуг з кейтерингу, а також купівлі у ТОВ "Профіт Імейдж Груп" послуг з реклами у власній господарській діяльності.

На думку суду, наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов 'язаннях платника податків у зв 'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися). Певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер. Для підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховують специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, підприємство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи. В сукупності вони мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Суд вважає, що відсутність транспортних документів на перевезення ТМЦ з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та ПДВ не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі - продажу чи поставки. Вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення. Отже відсутність ТТН не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій проведених з контрагентами. Натомість факт передання товару та набуття права власності на нього, підтверджують видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2019 у справі № 826/7423/16.

Крім того, акцентує увагу на тому, що позивачем було укладено договори щодо надання послуг з кейтеренгу, що включає в себе наданням послуг на віддалених точках, що включає всі підприємства і служби, що надають підрядні послуги з організації харчування співробітників компаній і приватних осіб у приміщенні і на виїзному обслуговуванні, а також здійснюють обслуговування заходів різного призначення і роздрібний продаж готової кулінарної продукції.

Під кейтерингом мається на увазі не тільки приготування їжі і доставка, а й обслуговування персоналом, сервірування, оформлення столу, розлив і подача напоїв гостям і тому подібні послуги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наявність або відсутність доказів, які підтверджують факт доставки товару або допущенні неточності при їх оформленні не може свідчити про відсутність господарської операції.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб`єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Колегія суддів звертає увагу на приписи ч. 2 ст. 8 КАС України, яка зобов`язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковими для правозастосування органами правосуддя.

Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) від 22.01.2009 (п. 57 Рішення) зазначив, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов`язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов`язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов`язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов`язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов`язань його контрагентами.

Судом вказано, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Також судом враховано і правосуб`єктність сторін на час укладення спірних правочинів, зокрема, контрагент позивача на момент укладення договору та оформлення первинних документів, як і позивач, були належними учасниками цивільних та господарських правовідносин та були платниками податку на додану вартість.

Аналогічна позиція містить у рішеннях Верховного Суду від 27.02.2018 № К/9901/1391/17 та від 07.02.2018 № К/9901/3360/17.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Крім того, ч. 3 ст. 2 КАС України встановлено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Оцінюючи правомірність дій податкового органу суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що відповідач як суб`єкти владних повноважень не довів суду правомірність прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 22.09.2017 № та № .

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № та № , що прийняті 22.09.2017 Головним управлінням Державної податкової служби служби у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.