Справа № 640/12545/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року м. Київ № 640/12545/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Клайт»

до Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації

про визнання протиправними дій, скасування акта

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Клайт» (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1, до Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації (надалі - відповідач), адреса: 01196, м. Київ, площа Лесі Українки, 1, в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд визнати дії Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації щодо проведеної перевірки 04.06.2019 р. та складанню акта від 04.06.2019 р. про виявлені порушення умов договору № 120708-15 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Клайт» протиправними та скасувати акт від 04.06.2019 р. про виявлені порушення умов договору № 120708-15, складений на Товариство з обмеженою відповідальністю «Клайт».

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2019 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

29.07.2019 р. представником позивача через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва подано заяву про забезпечення позову.

30.07.2019 р. помічником судді Острович Е.С. подано службову записку щодо того, що головуючий у справі суддя Смолій І.В. з 25.07.2019 р. по 25.09.2019 р. перебуває у щорічній основній відпустці, у зв`язку з чим, враховуючи строки розгляду заяви про забезпечення позову, просила передати заяву про забезпечення позову та справу № 640/12545/19 на повторний автоматизований розподіл судових справ між суддями.

Розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва № 1049 від 31.07.2019 р. адміністративна справа № 640/12545/19 передана на повторний авторозподіл.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2019 р. для розгляду заяви про забезпечення позову та адміністративної справи № 640/12545/19 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Клочкову Н.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2019 р. адміністративна справа № 640/12545/19 прийнята до провадження, позовна заява залишена без руху після відкриття провадження та позивачу наданий строк для усунення виявлених судом недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2019 р. позивачу продовжено строк для виконання вимог ухвали суду від 02.08.2019 р.

На виконання вимог ухвали на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків разом з позовною заявою в новій редакції та її копією для відповідача. Тобто недоліки усунуті в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2019 р. відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Підставою позову вказано порушення прав та законних інтересів позивача, норм матеріального права, а також умов договору, що може призвести до його незаконного розірвання в односторонньому порядку зі сторони відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі- КАС України), при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

28.03.2013 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 120708-15 (надалі - Договір) про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 742 «Боярка - Київ АС «Дачна», через Петровське» строком на 5 років.

15.11.2018 р. укладено додаткову угоду № 139, якою внесені зміни до договору та продовжено строк його дії до 27.03.2023 р.

04.06.2019 р. відповідачем було проведено перевірку позивача, за результатами якої складений Акт про виявлені порушення умов договору про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, укладеного Київською обласною державної адміністрацією з перевізником (надалі - Акт) та направлено відповідний лист-вимогу № 01-08-19/2158 від 13.06.2019 р.

Згідно змісту Акту відповідачем в результаті перевірки виявлено та зафіксовано факти невиконання та порушення позивачем умов Договору та постанови Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.2017 р. «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», а саме:

-відповідно до поданої відповідачу інформації позивач отримав право обслуговувати автобусний маршрут № 742 автобусами РУТА та Богдан не старше 2004 року випуску. В порушення пунктів 2.3.15. та 2.3.21. Договору позивач допустив до перевезень переобладнаний з вантажного автомобіля Mercedes Benz 312 D, 1998 року випуску;

-пунктом 2.3.7. Договору забороняється допускати до пасажирських перевезень транспортні засоби, що переобладнані з вантажного рухомого складу та не мають документів щодо відповідності конструкції вимогам безпеки. В реєстрі галузевого інституту ДержавтотрансНДІпроект, що є уповноваженим органом, такий документ не значиться;

-в порушення пункту 2.3.2. водій позивача ОСОБА_1 самовільно відхилився від затвердженої схеми маршруту, виїхав на перехрестя іншої вулиці (Небесної Сотні) де саме і скоїв ДТП;

-позивач не виконав вимоги п.2.3.35. та не встановлено на транспортні засоби маршруту № 742 засоби JPS контролю що б взагалі не дозволило використовувати транспортний засіб що скоїв, ДТП на цьому маршруті та дозволило б здійснювати постійний контроль за дотриманням водіями позивача затвердженого розкладу руху та схеми маршруту.

Вважаючи дії відповідача щодо проведеної перевірки 04.06.2019 р. та складанню Акту протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Дії відповідача щодо проведеної перевірки та складанню Акту позивач вважає протиправними у зв`язку із чим оскаржив їх до суду.

В позовній заяві позивач як на підставу неправомірності дій відповідача посилається на наступні факти та обставини, обґрунтовуючи їх наступним.

Позивач зазначає, що перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування здійснюється відповідно до положень Закону України «Про автомобільний транспорт» на договірних засадах.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Умовами Договору у новій редакції встановлено порядок контролю за дотриманням умов договору, а саме.

Відповідно до п.п. 4.2.4. п. 4.2. Договору контроль здійснюється шляхом виїзних перевірок виконання позивачем умов Договору.

Згідно п.4.12. Договору виявлені під час перевірок порушення умов договору фіксуються у Акті, форма якого узгоджена сторонами Договору та його додатком.

Позивач звертає увагу суду на те, що Акт складався із застосуванням комп`ютерної техніки та принтера, тобто був надрукований, що свідчить про те, що Акт був складений не не місці проведення перевірки (місце перевірки зазначено в Акті м. Боярка на регульованому перехресті вул. Незалежності та вул. Небесної Сотні), а в іншому місці.

Одночасно, позивач також звертає увагу на те, що відповідно до п.4.13. Договору Акт підписується представниками організатора та перевізника, а також представник перевізника має право письмово викласти свої пояснення та зауваження щодо змісту Акту.

З Акту вбачається, що перевірка була проведена за відсутності представника позивача, що на думку позивача позбавило його можливості надати відповідні пояснення та зауваження.

Разом з цим позивач зазначає також, що п.4.8. Договору визначено вичерпний перелік випадків проведення позачергових перевірок, а відтак вважає, що була проведена позачергова перевірка, у зв`язку із тим, що відповідно до п. 4.6. Договору про проведення чергової перевірки попереджається за 10 календарних днів.

Враховуючи той факт, що від відповідача не надходило жодних повідомлень про проведення перевірки, а в Акті не зазначено вид перевірки, позивач вважає, що перевірка проводилась позачергово.

Отже, позивач робить висновок про те, що проведення позачергової перевірки відповідач зобов`язаний здійснювати виключно у випадках, передбачених п. 4.8. Договору, натомість жодних відомостей щодо підстав проведення перевірки відповідачем не надавалось.

Також позивач зазначає, що 14.08.2019 р. ним на адресу відповідача направлено лист про надання останнім інформації щодо підстави здійснення перевірки та підтвердження повноважень представників відповідача на здійснення такої перевірки, на який відповідь так і не отримав.

Крім цього, позивач у своєму позові зазначає, що відповідно до п.4.18. Договору акти перевірки, листи повідомлення про усунення виявлених порушень, листи-повідомлення про розірвання договору направляються організатором на адресу, визначену у розділі 9 Договору. У зв`язку із цим позивач звертає увагу суду на те, що у розділі 9 Договору зазначена наступна адреса позивача, а саме: АДРЕСА_1 . в той час як лист-вимогу разом із Актом відповідачем було направлено на адресу: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 4 Ж, що на думку позивача є грубим порушенням умов Договору.

До того ж позивач в обґрунтування свої позовних вимог посилається на п.4.16. Договору, відповідно до змісту якого організатор у термін до 10 робочих днів з дня проведення перевірки, надсилає перевізнику лист-повідомлення про усунення виявлених порушень умов Договору з пропозиціями про усунення виявлених порушень умов договору.

Натомість, відповідачем, на думку позивача, всупереч умовам Договору, було надіслано лист-вимогу щодо надання пояснень та усунення виявлених порушень без надання інформації стосовно виду перевірки (чергова/позачергова) підстав проведення такої перевірки, а також без жодних пропозицій про усунення порушень.

Між іншим, позивач також звертає увагу суду на те, що відповідач не має спеціальних технічних знань, а відтак не може надавати висновки стосовно переобладнання автомобіля чи відсутності в автомобілі GPS та GPRS систем.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідач не скористався можливістю подати відзив на позовну заяву.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

НОРМИ ПРАВА ТА ПОЗИЦІЯ СУДУ

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (надалі - Закон № 2344), органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Згідно з ст. 6 Закону № 2344, забезпечення організації пасажирських перевезень покладається: на міжнародних автобусних маршрутах загального користування - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації; на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі району, - на районні державні адміністрації; на автобусному маршруті загального користування прямого сполучення місто Київ - міжнародний аеропорт "Бориспіль" - на Київську міську державну адміністрацію; на міських автобусних маршрутах загального користування - на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. № 877-V (надалі - Закон № 877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Згідно ст. 7 Закону № 877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Відповідно до ст. 31 Закону № 877 відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

З матеріалів справи вбачається, що 28.03.2013 р. між позивачем та відповідачем укладено Договір.

15.11.2018 р. укладено додаткову угоду № 139, якою внесені зміни до Договору та продовжено строк його дії до 27.03.2023 р.

Згідно умов Договору організатор надає перевізнику право на здійснення перевезень пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 742 «Боярка-Київ АС «Дачна», через Петровське».

Відповідно до п. 2.2. Договору організатор має право, серед іншого, вимагати від перевізника належного виконання зобов`язань за цим договором; здійснювати перевірку дотримання перевізником умов даного договору, норм чинного законодавства України, в т.ч. із залученням представників відповідних органів державної влади; достроково в односторонньому порядку розірвати цей договорі з перевізником у випадках і порядку, передбачених цим договором та законодавством України; здійснювати контроль дотримання перевізником умов договору в порядку, передбаченому договором та чинним законодавством України, тощо (п.п. 2.2.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.5.).

Згідно п.2.3. Договору перевізник зобов`язаний, серед іншого, перевозити пасажирів на визначеному в цьому договорі маршруті (маршрутах) згідно із затвердженою схемою та розкладом руху; не допускати роботу транспортних засобів, переобладнаних з вантажного рухомого складу, які не мають документів щодо відповідності конструкції вимогам безпеки і не зареєстровані як автобуси; за повідомленням організатором, самостійно обладнати всі транспортні засоби, які задіяні в обслуговуванні маршруту, GPS та GPRS системами, що будуть працювати із запропонованим організатором програмним забезпеченням, забезпечувати їх роботу та обслуговування, тощо (п.п. 2.3.1., 2.3.7.,2.3.35.).

Відповідно до п.4.1. Договору контроль за виконанням перевізником умов договору здійснюється організатором.

Згідно п.4.7. Договору про проведення позачергової перевірки перевізник заздалегідь не попереджається.

Пунктом п.4.11. Договору встановлено, що перевірки дотримання умов цього договору здійснюються організатором:

-у місцях зберігання транспортних засобів перевізника та їх випуску на маршрут;

-на маршруті;

-безпосередньо у транспортних засобах під час здійснення перевезення пасажирів;

-за допомогою автоматизованої системи диспетчерського управління пасажирським автомобільним транспортом.

Пунктом 4.12. Договору передбачено, що виявлені під час перевірок порушення умов договору (невиконання, неналежне виконання зобов`язань перевізника за цим договором) фіксуються представниками організатора у акті (узгоджена сторонами форма акту додатком до цього договору).

Аналіз вищенаведених умов Договору дає підстави суду для висновку, що відповідач як організатор перевезень має право відповідно до умов вищезазначеного Договору проводити перевірки дотримання іншою стороною - перевізником умов договору.

При цьому, в даному випадку відповідач діє не в якості суб`єкта контролю відповідно до положень Закону України № 2344 , а реалізує свої права як учасник (сторона) договору.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.11.2018 р. у справі № 826/13869/17.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо проведення позачергової перевірки виконання умов Договору.

В частині дотримання відповідачем порядку проведення перевірки та обґрунтованості висновків за її результатами суд зазначає таке.

Так, в адміністративному позові позивач зазначає, що проведена відповідачем 04.06.2019 р. перевірка виконання умов Договору є незаконною оскільки Акт складений не на місці проведення перевірки, без участі представника перевізника, не підписаний ним та направлений на іншу адресу, ніж та, що зазначена у Розділі 9 Договору, відсутнє письмове попередження відповідача про проведення перевірки за 10 днів, замість листа про усуненняч виявлених порушень перевізнику надіслано лист вимогу, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості надавати свої пояснення, зауваження, заперечення та вчиняти інші дії під час її проведення, однак суд вважає такі доводи позивача помилковими з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 2.2 Договору організатор має право здійснювати перевірку дотримання перевізником умов даного договору, норм чинного законодавства України, в т.ч. із залученням представників відповідних органів державної влади.

Згідно п.4.7. Договору про проведення позачергової перевірки перевізник заздалегідь не попереджається.

Пунктом 4.12. Договору передбачено, що виявлені під час перевірок порушення умов договору (невиконання, неналежне виконання зобов`язань перевізника за цим договором) фіксуються представниками організатора у акті (узгоджена сторонами форма акту додатком до цього договору).

За умовами п.4.13 Договору акт складається у 2 (двох) примірниках в останній день проведення перевірки. Кожен з примірників акта підписується представниками організатора, які проводили перевірку, представником перевізника та іншими учасниками перевірки (за їх згодою). Представник перевізника має право письмово викласти свої пояснення та зауваження щодо змісту акта. Ці пояснення і зауваження додаються до акту і є його невід`ємною частиною.

За умовами п. 4.15 Договору сторони домовились, що:

-у разі відмови представника перевізника від ознайомлення з актом або від його підписання (нез`явлення для його підписання) представники організатора, які брали участь у перевірці, вносять до акту відповідний запис, скріплений їх підписами;

-один примірник акта передається представнику перевізника чи надсилається поштою в порядку, передбаченому п. 4.18. договору, інший зберігається у організатора;

-не підписаний представником перевізника акт вважається дійсним і зберігає юридичну силу у випадку підписання його не менше як двома представниками організатора.

Оскільки перевірка була позачергова відповідно до вимог п.п. 4.7. Договору позивач про її проведення заздалегідь не попереджався.

Одночасно, як встановлено судом, на виконання умов п.п. 4.16 Договору позивачу було направлено лист-вимогу від 13.06.2019 р. № 01-08-19/2158 з вимогою в десятиденний термін на адресу відповідача надати письмові пояснення щодо фактів, встановлених під час перевірки та зазначених в Акті та негайно їх усунути.

Таким чином, позивач мав можливість з`явитись для ознайомлення з матеріалами перевірки та надати свої пояснення, заперечення, зауваження тощо, однак позивач свідомо не скористався наданими йому правами, а відтак посилання на порушення відповідачем процедури проведення оскаржуваної перевірки є необґрунтованими.

У зв`язку із вищевикладеним, суд наголошує на тому, що процедурні порушення, допущені відповідачем при проведенні перевірки та складанні Акту, не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності позивача у разі підтвердження факту правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про правопорушення рішення. Натомість, вчинені відповідачем процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 15.05.2019р. у справі №826/10919/14.

При цьому, судом також враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, то ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскільки позивачем по суті не спростовано фактів виявлених відповідачем порушень, а доводи про порушення процедури проведення перевірки спростовані вищевикладеними аргументами та нормами, підстави для задоволення позову - відсутні.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Клайт» - відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова