Справа № 520/13762/19
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

27 лютого 2020 р. Справа № 520/13762/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спірідонов М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Ліпчанської Я.В.

представника позивача - Прядко Л.В.,

відповідача - ОСОБА_1 В.П ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Пироженко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (майдан Конституції, буд. 7,м. Харків,61003, до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

1. Зобов`язати ОСОБА_3 АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) власними силами або за власний рахунок здійснити перебудову садового будинку літ. "А-2" за адресою: АДРЕСА_3 , земельна ділянка АДРЕСА_4 , у стан, що відповідає будівельному паспорту №БП-189-2016 від 06.09.2016, виданому управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради.

2. Стягнути з ОСОБА_3 АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Харківської міської ради (майдан Конституції, 7, м. Харків, ідентифікаційний корд юридичної особи: 04059243: рахунок 2986, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011) судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 28.12.2016 № ХК 66 прийнято до експлуатації збудований на підставі будівельного паспорта № БП-189-2016 від 06.09.2016 об`єкт: «Об`єкт будівництва за адресою: м АДРЕСА_3 садівниче товариство АДРЕСА_5 Років Жовтня», ділянка № АДРЕСА_4 , квартал 6, кадастровий номер земельної ділянки :08:003:0489» (замовник - ОСОБА_3 ).

За результатами позапланової перевірки на об`єкті «Об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_3 « 50 АДРЕСА_6 », ділянка № 12, квартал 6, кадастровий номер земельної ділянки :08:003:0489» (акт № 485-А від 10.07.2019) Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради встановлено порушення пп. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1, 2 ст. 36, ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт затвердженого постановою КМУ № 466, абз.2 п. 5, ч. 1 ст. 9, Закону України «Про архітектурну діяльність» № 687-XIV, п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, а саме: - будівельним паспортом № БП-189-2016 від 06.09.2016 передбачено двоповерховий садовий будинок площею забудови - 105,5 м2, загальною площею і 297,64 м2, розмірами в плані 10,0 х 11,64 м. Відстань до будинку, що проектується на ділянці № 12-А, складає 8,0 м. Разом з тим, відповідно до наданого технічного паспорта на садовий будинок на земельній ділянці АДРЕСА_7 » за адресою: АДРЕСА_3 (інв. справа 113/12-16, виконаний ФО-П ОСОБА_4 згідно кваліфікаційного сертифікату серія АЕ № 001402 станом на 16.12.2016) на земельній ділянці розташовано двоповерховий будинок складної конфігурації, основними розмірами 14,20 (19,40) х 11,25 м, площа забудови садового будинку літ. А-2 складає 181,8 м2 (15,7 м2 - тераси літ. а), загальна площа - 297,0 м2. Таким чином, фактична площа забудови по технічному паспорту (181,8 м2) більша ніж передбачено будівельним паспортом (105.5 м2). Тобто, будівля що збудована, на земельній ділянці АДРЕСА_8 не відповідає будівельному паспорту № БП-189-2016 від 06.09.2016 Садовий будинок літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_9 , ділянка 12 самочинно збудовано з грубим відхиленням від будівельного паспорту № БП-189-2016 від 06.09.2016.

Також в обґрунтування позову позивачем зазначено, що замовнику - ОСОБА_3 було надано припис від 10.07.2019 № 485-Пр-У про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (термін усунення до 10.09.2019).

У вищевказаному приписі міститься застереження про обов`язок забудовника повідомити Інспекцію про його виконання. Разом з цим, до теперішнього часу будь-яка інформація від ОСОБА_3 про виконання вимог зазначеного припису до позивача не надходила.

Під час поточного виходу на місце з метою перевірки виконання вимог припису від 10.07.2019 № 485-Пр-У (направлення від 28.10.2019 № 1029-Н) встановлено, що об`єкт не приведено у стан відповідності до будівельного паспорту № БП-189-2016 від 06.09.2016, на фасаді будівлі наявні вивіски « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_2 spot». Об`єкт знаходиться в незмінному стані.

На адресу відповідача - ОСОБА_3 , позивачем було направлено лист від 31.10.2019 № 2834/0/250-19 з вимогою прибути до Інспекції з правовстановлюючими документами для розгляду питань відповідно до компетенції Інспекції. Станом на теперішній час ОСОБА_3 або його представник до Інспекції не з`явились.

З огляду на вищевикладене позивач вважає, що є підстави вважати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 10.07.2019 № 485-Пр-У виданого Інспекцією ОСОБА_3 на об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_3 , садівниче товариство « 50 АДРЕСА_6 », ділянка № 12, квартал 6, не виконаним, що є порушенням пп. «а» п. З ч. З ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2 пп. З п. 11 та абз. 4 п.14 Порядку здійснення "державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання з`явилися, щодо задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини зазначає наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності унормовано Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Частиною 1 ст. 38 вищезазначеного Закону встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Перевіряючи наявність права у суб`єкта владних повноважень на звернення до суду з позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

23 квітня 2014 року постановою Кабінету Міністрів України № 150 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції за переліком згідно з додатком та погоджено пропозицію щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

08 липня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 230 «Про внесення зміни у додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 року № 85», відповідно до якої територіальні органи інспекцій стали підрозділами центрального апарату Держархбудінспекції України.

Відповідно наказом Держархбудінспекції України від 17 листопада 2014 року № 441 затверджено Положення про організацію ведення претензійно-позовної роботи у Державній архітектурно-будівельній інспекції України та її територіальних органах структурних підрозділах апарату Держархбудінспекції, яким встановлено єдиний порядок ведення претензійно-позовної роботи у Держархбудінспекції України та її територіальних органах структурних підрозділах (далі ТСП).

Відповідно до цього Положення у Держархбудінспекції України створено відповідний структурний підрозділ Департамент нормативно-правового забезпечення (далі Департамент), у складі якого діє відділ представництва інтересів в судах, а у ТСП відповідно уповноважена особа, відповідальна за ведення претензійно-позовної роботи.

19 серпня 2015 року постановою КМУ № 671 «Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю» затверджене Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю та установлено що:

- органи державного архітектурно-будівельного контролю є правонаступниками прав та обов`язків Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо здійснення переданих повноважень відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

- до завершення здійснення заходів з утворення органів державного архітектурно-будівельного контролю в Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях та сільських, селищних, міських радах або визначення структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, на які покладаються повноваження, визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також затвердження актів спільної комісії такі повноваження здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція.

Отже, структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад у межах делегованих цим Законом державних повноважень є підконтрольними центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, представляють інтереси Держархбудінспекції України при розгляді спорів у судах, однак не можуть самостійно виступати як сторони в адміністративному процесі.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.12.2018 по справі № 817/226/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Згідно положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених і іншими законами.

Рішенням Харківської міської ради від 23.09.2015 року № 1981/15 створено Інспекцію ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, яка почала діяти 11.04.2016 року.

Крім того судом встановлено, що у відповідності до пунктів 1.1, 3.1.4, Положення про Інспекцію, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 року № 7/15, Інспекція ДАБК є самостійним виконавчим органом, який утворюється Харківською міською радою та діє на правах відділу, здійснює держаний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах міста Харкова.

Згідно вказаних Положень, у позивача наявні делеговані повноваження органу виконавчої влади щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, однак право здійснення такого контролю, серед іншого, у спосіб саме звернення до суду з позовними вимогами, щодо знесення самочинного будівництва у позивача відсутнє.

Зазначена обставина встановлена Другим апеляційним адміністративним судом у справі № 2040/7233/18.

Крім того, судом взято до уваги висновки, викладені Другим апеляційним адміністративним судом у справі № 619/3142/18 в узгодженості з правовим висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.12.2018 року у справі № 817/226/16, що належним позивачем у справах цієї категорії є Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Таким чином, належним позивачем у даній справі є Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року по справі № 751/2893/18 судом встановлено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю, наділений контролюючими функціями, а дії щодо видання припису є публічно-правовими, а тому звернення до суду з позовом про знесення самочинного збудованого об`єкта зумовлено правовідносинами публічно - правового характеру.

Таким чином суд зазначає, що позивач має право звернутися до суду лише з адміністративним позовом про знесення самочинного збудованого об`єкта.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про відсутність процесуальної дієздатності у Інспекції, щодо звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 та 2 ст. 43 КАС України, здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами); здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Суд вказує, що адміністративна процесуальна правоздатність та адміністративна процесуальна дієздатність є складовими адміністративної процесуальної правосуб`єктності. При цьому, друга складова неможлива без наявності першої.

Дієздатність здатність особи своїми власними діями набувати права і обов`язки, самостійно реалізовувати їх. Дієздатність передбачає здатність розпоряджатись правами та виконувати обов`язки. Іншими словами, це можливість реалізовувати правоздатність. Наявність дієздатності свідчить про те, що суб`єкт здатний чинити дії, які породжують юридичні наслідки.

Дієздатність беруть до уваги саму по собі далеко не завжди. Загальна правосуб`єктність, а також правосуб`єктність у ряді галузей права існує як єдина праводієздатність, яка одночасно охоплює два моменти: можливість мати права і обов`язки; можливість їх самостійної реалізації.

Зазначений випадок відноситься до даної справи.

В аспекті даних спірних правовідносин відповідно до положень ч.1 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" суд вказує, що абзацом другим частини 1 даної статті передбачено право звернення до суду з позовом в органах державного архітектурно-будівельного контролю, а не у виконавчого органу з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про залишення даного позову без розгляду з огляду на приписи п.1 ч.1 ст. 240 КАС України.

Щодо клопотання відповідача про відшкодування витрат на сплату судового збору та професійну правничу допомогу в даній справі, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі по тексту - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч.1 та ч.2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

При цьому, за визначенням п.6 ст.1 Закону № 5076 інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ст.1 Закону № 5076).

Відповідно до ч. 10 с. 139 КАС України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підтвердження витрат з оплати правничої допомоги, наданої протягом розгляду справи, позивачем надано до матеріалів справи: Договір про надання правової допомоги від 05.02.2020 року, ордер про надання правової допомоги серія СА № 1002387 від 05.02.2020 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ЧК № 000573 від 04.09.2014 року, розрахунок послуг з надання правничої (правової) допомоги від 19.02.2020 року на суму 9000,00 грн.

Суд зазначає, що сплачена сума є неспівмірною зі складністю справи, ціною позову та значенням справи для сторони, а отже клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 240, 241, 243, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Контитуції, буд. 7) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисяч) грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями)

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 03 березня 2020 року.

Суддя Спірідонов М.О.