Справа № 140/302/20
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року ЛуцькСправа № 140/302/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач), в якому просить: 1) визнати дії відповідача щодо незарахування часу роботи гірничим диспетчером у Державному підприємстві «Шахта № 1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 01.09.2019 до страхового та пільгового стажу позивача для здійснення перерахунку пенсії з урахуванням пільгового страхового стажу, який позивач набула після виходу на пенсію неправомірними; 2) зобов`язати відповідача зарахувати час роботи у Державному підприємстві «Шахта №1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 01.09.2019 до страхового та пільгового стажу для здійснення перерахунку пенсії та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням пільгового страхового стажу за вищезазначений період з дати виникнення права на перерахунок пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в листопаді 2019 року позивач зверталася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії у зв`язку зі збільшенням стажу роботи. Проте листом ГУ ПФУ у Волинській області № 1266/К-01 від 25.11.2019 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що період роботи з 01.07.2015 по 21.10.2019 не зарахований до страхового стажу, оскільки роботодавцем ДП «Шахта №1 «Нововолинська» не сплачено за позивача єдиний соціальний внесок.

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки страхувальник (ДП «Шахта №1 «Нововолинська») у період з 01.07.2015 по 01.09.2019 щомісячно здійснював відрахування страхових внесків із заробітної плати та сплачував страхові внески за позивача, а факт не зарахування сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати на банківський рахунок Пенсійного фонду за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні до спеціального (пільгового) страхового стажу з 01.07.2015 по 01.09.2019. З наведених підстав просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 03.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.02.2020 від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій ОСОБА_1 просила: 1) визнати дії відповідача щодо незарахування часу роботи гірничим диспетчером у Державному підприємстві «Шахта № 1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 01.09.2019 до страхового стажу позивача для здійснення перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, який позивач набула після виходу на пенсію неправомірними; 2) зобов`язати відповідача зарахувати час роботи у Державному підприємстві «Шахта №1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 01.09.2019 до страхового стажу для здійснення перерахунку пенсії та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу за вищезазначений період з дати виникнення права на перерахунок пенсії.

12.02.2020 від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій ОСОБА_1 просила: 1) визнати дії відповідача щодо незарахування часу роботи гірничим диспетчером у Державному підприємстві «Шахта № 1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 21.10.2019 до страхового стажу позивача для здійснення перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, який позивач набула після виходу на пенсію неправомірними; 2) зобов`язати відповідача зарахувати час роботи у Державному підприємстві «Шахта №1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 21.10.2019 до страхового стажу для здійснення перерахунку пенсії та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу за вищезазначений період з дати виникнення права на перерахунок пенсії.

У відзиві на позов № 0300-0802-7/2218 від 19.02.2020 відповідач позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з підстав правомірності відмови у перерахунку пенсії у зв`язку із відсутністю інформації про сплату ДП «Шахта №1 «Нововолинська» страхових внесків за період з 01.07.2015 по 01.09.2019.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач просив розгляд справи проводити в судовому засіданні з викликом сторін.

02.03.2020 від позивача до суду надійшла заява, в якій остання просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Частиною першою статті 263 КАС України встановлено перелік категорій справ незначної складності, які суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (оскарження позачем рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат), дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому не підлягає задоволенню клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , є працюючим пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, що підтверджується копіями матеріалів пенсійної справи.

21.10.2019 позивач була звільнена з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням чисельності працівників з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

23.10.2019 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії.

Рішенням від 30.10.2019 № 35 про перерахунок пенсії проведено розрахунок пенсії позивача на підставі поданої заяви. Період роботи на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 21.10.2019 до страхового стажу не враховано, оскільки за даними персоніфікованого обліку інформація про сплату внесків за цей період відсутня.

14.11.2019 позивач звернулася до відповідача із листом, в якому просила надати інформацію про причини не включення періоду роботи на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 21.10.2019 до її страхового стажу та нездійснення перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи за цей період.

Листом від 25.11.2019 № 1266/К-01 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що інформація про сплату страхових внесків ДП «Шахта №1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 21.10.2019 відсутня, у зв`язку з чим немає підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням вказаного періоду роботи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1 - 7, 11 - 13 частини першої статті 11 цього Закону;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник щодо відмови відповідача у зарахуванні до страхового (пільгового) стажу для призначення та перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах періоду роботи позивача гірничим диспетчером з 01.07.2015 по 21.010.2019 у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 з 02.06.2015 працює у ДП «Шахта №1 «Нововолинська» гірничим диспетчером.

Разом з тим, довідками про доходи ДП «Шахта №1 «Нововолинська» від 25.09.2019 № 671, від 05.02.2020 № 75 підтверджується та обставина, що позивачу за період роботи з 01.07.2015 по 21.10.2019 була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку нараховано ЄСВ.

При цьому, судом встановлено, що відсутність за даними системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату страхових внесків обумовлена тим, що у ДП «Шахта №1 «Нововолинська» є боржником, як по сплаті страхових внесків, так і єдиного соціального внеску.

Таким чином, оскільки з наявних у справі письмових доказів вбачається, що в період з 01.07.2015 по 21.10.2019 позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача вказаний період роботи при проведені перерахунку призначеної їй пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Волинській області безпідставно не здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з неврахуванням до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.07.2015 по 21.10.2019 з мотивів несплати страхувальником страхових внесків, оскільки належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у справі у їх сукупності підтверджується стаж роботи позивача у вказаний період, виплата йому заробітної плати за цей період із відрахуванням страхових внесків.

Відповідно до частини четвертої Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії 23.10.2019. Відтак, за вказаною заявою пенсія позивача підлягає перерахунку з 01.11.2019. При цьому, на підставі вказаної заяви відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням страхового стажу до 30.06.2015.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою належного та повного захисту прав позивача суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні періоду роботи позивача гірничим диспетчером у ДП «Шахта №1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 21.10.2019 до її страхового стажу для здійснення перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, який ОСОБА_1 набула після виходу на пенсію; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії позивачу, з 01.11.2019, зарахувавши до страхового стажу період роботи гірничим диспетчером у ДП «Шахта №1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 21.10.2019.

Крім того, відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої, четвертої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Відповідно до пункту другого ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

Гонорар адвоката формується з дотриманням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року самостійно адвокатом.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та статей 28, 29,30 Правил Адвокатської етики, затвердженої звітно-виборним З`їздом адвокатів України 09.04.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правничої (правової) допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу адвоката позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги адвокатом від 20.12.2019, згідно якого адвокат зобов`язаний оформити адміністративний позов про визнання неправомірними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням пільгового страхового стажу, набутого після виходу на пенсію; розрахунок витрат на професійну правничу допомогу адвоката від 14.01.2020, у якому наведено кількість затрачених годин для підготовки адміністративного позову - 4 години та ціну години роботи адвоката - 250 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордера від 20.12.2019 № 33; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 185 від 25.03.1999.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст. 134 КАС України).

Відповідно до частини 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, у зв`язку з тим що доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, повинно здійснюватись шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та порядку її ведення, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218. Надані Позивачем Акт виконаних робіт та квитанція до прибуткового касового ордеру не є підтвердженням понесених витрат.

Відповідно до пункту 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. З цього приводу відповідач зазначив, що спори з пенсійних питань відносяться до справ незначної складності, а заявлені до відшкодування витрати позивача не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з органів Пенсійного Фонду становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат, розрахунок вартості роботи адвоката та витраченого часу на підготовку позову відсутній, а тому така вимога позивача не може бути задоволена судом з врахуванням пунктів 6, 7 статті 134 КАС України.

Варто зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України справи про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг відносяться до справ незначної складності.

З огляду на вказані обставини справи, суд приходить до висновку, що визначений проміжок часу у підготовці даного позову тривалістю у 4 години та вартістю таких послуг у розмірі 1000 грн. є співрозмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Також, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що позивач сплатив судовий збір у сумі 840,80 грн., згідно квитанції від 24.01.2020 № 42.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 840,80 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1000,00 грн.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 гірничим диспетчером у ДП «Шахта №1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 21.10.2019 до її страхового стажу для здійснення перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, який вона набула після виходу на пенсію

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 , з 01.11.2019, зарахувавши до страхового стажу період роботи гірничим диспетчером у ДП «Шахта №1 «Нововолинська» з 01.07.2015 по 21.10.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок та понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф. А. Волдінер