Справа № 520/11924/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

19 лютого 2020 р. справа № 520/11924/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кіт С.В.,

представника позивача - Скульського С.І.,

представника відповідача - Зеленохатова І.Е,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) скасування рішення № 312/20-40-58-06-36/ від 30 вересня 2019 року прийнятого Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); 2) зобов`язання Головного управління ДПС в Харківський області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку другої групи з 01 жовтня 2019 року та відновити відомості щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у реєстрі платників єдиного податку; 3) стягнення на користь позивача сплаченого судового збору.

Аргументуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято рішення про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , оскільки складання вказаного рішення можливо лише на підставі проведення документальної перевірки та на підставі складеного акту за наслідками перевірки, що контролюючим органом зроблено не було. Крім того, вказував, що про наявність податкового боргу йому не було відомо, отже прийняте рішення з підстав пункту 299.11 ст. 299 ПКУ та у зв`язку з встановленням порушень приписів абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та п. 299.10 ст. 299 ПКУ, а саме у зв`язку з не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області (далі за текстом - контролюючий орган, владний суб`єкт, адміністративний орган, ГУ, Управління), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що при прийнятті оскаржуваного рішення 30.09.2019 року № 312/20-40-58-06-36/ НОМЕР_1 року про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством. Вказане рішення прийнято відповідно пункту 299.11 ст. 299 ПКУ у зв`язку з встановленням порушень позивачем приписів абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та п. 299.10 ст. 299 ПКУ, а саме у зв`язку з не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Податковий борг виник на підставі податкового повідомлення-рішення, яке було направлено на податкову адресу позивача, отже є узгодженим.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник пройшов визначену законодавством процедуру державної реєстрації, унаслідок чого набув правового статусу фізичної особи підприємця з 24.07.2003р.

З 01.01.2012р. оподаткування доходів заявника у межах господарської діяльності підприємця здійснювалось за спрощеною системою оподаткування у якості платника 2 групи за ставкою 20%, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку від 23.07.2015р.

ГУ ДФС у Харківській області на підставі пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за 3 квартал 2016 року стосовно ОСОБА_1 .

Результати перевірки оформлені актом від 23.02.2018 року № 698/20-40-13-09-08/ НОМЕР_1 .

В тексті Акту викладені судження контролюючого органу про вчинення особою податкових правопорушень, а саме: несвоєчасне подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ в порушення вимог підпункту 49.18.2 пункту 49.18 ст. 49, пункту 51.1 ст. 51 розділу ІІ, підпункту «б» пункту 176.2 ст. 176 розділу ІV Податкового кодексу України за 3 квартал 2016р.

12.04.2018р. з посиланням на вказаний Акт владним суб`єктом - ГУ ДФС у Харківській області, було видане податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 510 грн. на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 і пункту 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України.

Вказане податкове повідомлення-рішення № було направлено контролюючим органом на податкову адресу позивача, однак не було вручено останньому з підстав «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення.

Податкова вимога на цю суму контролюючим органом не складалась з огляду на приписи згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, де зазначено, що податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, позивач вчинив правопорушення і не міг розраховувати на не застосування штрафних санкцій.

Сума штрафної санкції була самостійно сплачена позивачем 06.09.2019 року.

Рішенням від 30.09.2019 року № 312/20-40-58-06-36/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Харківській області анульовано реєстрацію платника єдиного податку та виключено з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з підстав порушення приписів абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та п. 299.10 ст. 299 ПКУ, а саме у зв`язку з не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Не погодившись із правомірністю рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації у якості платника єдиного податку, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 01.01.2012 р. правовідносини з приводу справляння єдиного податку унормовані приписами глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України (далі за текстом ПКУ).

Згідно пункту 291.2 статті 291 ПКУ спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 статті 291 ПКУ передбачено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно пункт 4 пункту 291.4 статті 291 ПКУ суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку: 2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Згідно пунктом 299.10 ст. 299 ПКУ реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Згідно п. 8 п.п. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 ПКУ платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

У п.п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПКУ встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно пункту 299.11 ст. 299.11 ПКУ у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Пунктом 300.1 статті 300 ПКУ встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Як встановлено судом, оскаржуване рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку, прийнято контролюючим органом з підстав того, що позивач мав податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, а саме з 30.06.2018р. по 31.08.2019р., та протиправно не перейшов на сплату інших податків і зборів, визначених ПКУ згідно умов п. 8 п.п. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 ПКУ.

З вказаних підстав, на підставі пункту 299.11 ст. 299.11 ПКУ, реєстрацію платника єдиного податку було анульовано шляхом виключення позивача з реєстру платників єдиного податку з 01.10.2019, про що прийнято оскаржуване рішення від 30.09.2019 року № 312/20-40-58-06-36/ НОМЕР_1 .

З приводу доводів позивача про те, що контролюючий орган виніс оскаржуване рішення, без складання акта перевірки, суд зазначає, що у розумінні п.п.75.1.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, оскільки нормами глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України не передбачено окремого порядку проведення перевірок з питань дотримання особами умов застосування спрощеної системи оподаткування за критерієм своєчасності виконання податкового обов`язку (тобто за критерієм відсутності податкового боргу), а проведена контролюючим органом перевірка стосувалась виключно питання своєчасності оплати податків (зборів) і здійснювалась на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, то порушень у реалізації владної управської функції у цій сфері судом не знайдено.

Так, Верховний Суд у постанові від 06.11.2018р. по справі №820/4721/17 прийшов до висновків, що пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки. Тобто зазначена норма регламентує прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку саме на підставі акту перевірки у тому випадку коли саме під час перевірки було виявлено порушення, які унеможливлюють подальше перебування платника податку на спрощеній системі оподаткування, проте не зобов`язує контролюючий орган в обов`язковому порядку проводити перевірку з оформленням акту перевірки як виключної підстави для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, зокрема з підстав передбачених пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України.

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З приводу доводів позивача стосовно необізнаності існування у нього податкового боргу, суд зазначає наступне.

Згідно п. 45.1, п. 45.2. ст. 45 ПКУ платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 58.3. ст. 58 ПКУ податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Матеріалами справи підтверджено надіслання контролюючим органом податкового повідомлення-рішення на підставі якого виник борг на податкову адресу позивача, тому, суд приходить до висновків, що контролюючим органом були здійснені всі можливі дії в межах наданих йому повноважень для узгодження суми податкового боргу.

Окрім того, суд звертаємо увагу, що для забезпечення реалізації платниками податків та державними органами свої прав та обов`язків, визначених ПК України, створено інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний кабінет».

Так, згідно 42-1.1. ст. 42-1. ПДК електронний кабінет створюється та функціонує, зокрема, за принципами спрощення процедури взаємодії платників податків та контролюючого органу та прискорення електронного документообігу між ними.

Згідно до ст. 421.2. Електронний кабінет забезпечує можливість перегляду в режимі реального часу інформації про платника податків, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків та адмініструванням податків, зборів, митних платежів, здійсненням податкового контролю, в тому числі дані оперативного обліку податків та зборів (у тому числі дані інтегрованих карток платників податків) та інше.

Отже, позивач, окрім отримання поштових відправлень за власною податковою адресою, має можливість ознайомлюватись з інформації про себе, як платника податків в Електронному кабінеті.

Крім того, сплата податкового бору в розмірі 510 грн. 06.09.2019р., свідчить про те, що позивач дізнався про наявність податкового боргу.

У постанові Верховного Суду від 24.09.2019 року по справі №825/1109/16 та по справі 820/1864/17 від 09.10.2018р. зазначено, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

З приводу доводів позивача стосовно того, що станом на час складання оскаржуваного рішення від 30.09.2019р., сума податкового боргу ним була сплачена, суд зазначає наступне.

За даними особових рахунків ФОП ОСОБА_1 , за позивачем рахувалась заборгованість за період з 30.06.2018 року по 31.08.2019 р. (дата виникнення заборгованості 14.06.2018 р.) на суму 510 грн.

Отже, за позивачем був наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, у зв`язку з чим в останній день другого із двох послідовних кварталів позивач мав перейти на сплату інших податків і зборів згідно вимог п. 8 п.п. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 ПКУ.

Сплата податкового боргу відбулась 06.09.2019 року, отже після двох послідовних кварталів після виникнення боргу 14.06.2018р.

Суд зазначає, що несвоєчасна сплата заборгованості не звільняє від обов`язку перейти на сплату інших податків і зборів згідно вимог п. 8 п.п. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 ПКУ, оскільки борг позивача існував понад два послідовних квартали і після закінчення яких платник за самостійним рішенням повинен був перейти на загальну систему з 01.01.2019 року. Оплата боргу після цієї дати не скасовує наслідків правопорушення.

При цьому, норми пункту 299.11 ст. 299.11 ПКУ, визначають, що анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Суд звертає увагу, що вказаний строк не є присікальним.

Тому, контролюючий орган виявивши наявність у позивача податковий боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, та відсутність обов`язкових дій платника податків з приводу переходу на сплату інших податків і зборів на виконання вимог п. 8 п.п. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 ПКУ, прийняв оскаржуване рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку, отже на підставі та в межах наданих йому повноважень.

З приводу посилання позивач на практику Верховного Суду, а саме: від 26.02.2019 року у праві №805/1396/17-а, суд зазначає, що вказана постанова стосується правовідносин з приводу відмови у підтвердженні статусу платника єдиного податку ІV грипи; постанова від 05.02.2019р. по справі №805/206/17-а стосується анулювання реєстрації платника єдиного податку без прийняття як рішення, так і акту перевірки; постанова від 24.01.2019 у справі №813/1346/18 стосується анулювання реєстрації платника єдиного податку без акту перевірки при наявності своєчасно сплаченої суми податкового боргу; постанова від 05.06.2018 року по справі №813/4266/17 стосується анулювання реєстрації платника єдиного податку без акту перевірки при наявності помилкової сплати коштів на інший казначейський рахунок; постанова від 06.02.2018 року по справі № 816/543/17, постанова від 16.04.2018 року по справі №808/657/16 та постанова від 19.04.2019р. по справі №822/2037/18 стосуються анулювання платника єдиного податку четвертої групи з посиланням на норми 291.51.3 п. 291.51 ст. 291 ПКУ; постанова від 08.05.2018р. у справі №816/1088/17 стосується не проведення документальної перевірка позивача, як платника єдиного податку 4 групи, а також не прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Отже, посилання позивача на вказані постанови Верховного Суду стосуються інших правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, оскільки з`ясувавши наявність податкового боргу у позивача на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, а саме з 30.06.2018р. по 31.08.2019р., виявив порушення приписів п. 8 п.п. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 ПКУ, за якими позивач протиправно не перейшов на сплату інших податків і зборів, визначених ПКУ. У зв`язку з чим, згідно пункту 299.11 ст. 299.11 ПКУ, прийняв оскаржуване рішення від 30.09.2019 року № 312/20-40-58-06-36/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку позивача.

Отже, у спірних правовідносинах владним суб`єктом допущення порушення в реалізації управлінської функції не відбулось, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови в задоволені позовних вимог позивача.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст. 139 КАС України та Закону України Про судовий збір.

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Судове рішення у повному обсязі виготовлено у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 02.03.2020р.

Суддя О.В.Старосєльцева