Справа № 640/23323/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м. Київ № 640/23323/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Клітченко Олени Анатоліївни про визнання протиправними дій, скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Клітченко Олени Анатоліївни (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса №6113, виданого 05.10.2019 приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою А.А. та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2019 (ВП №60317031), постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 16.10.2019 (ВП №60317031), постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.10.2019 (ВП №60317031).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» щодо місця відкриття виконавчого провадження, а саме відповідачем відкрито виконавче провадження у місті Київ, у межах власного виконавчого округу.

Позивач вважає, що відповідач не мав права приймати до виконання виконавчий напис нотаріуса №6113, виданий 05.10.2019 приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою Аліною Анатоліївною, з тих же підстав не мав права і приймати постанови про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 16.10.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2019 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу встановлено строк для подання письмового відзиву на адміністративний позов у порядку передбаченому ст.162 КАС України та витребувано від відповідача завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №60317031.

Відповідачем подано до суду матеріали виконавчого провадження №60317031, а також відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Відповідач зазначає, що оскільки до нього надійшов виконавчий документ у якому зазначено, що місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу м. Києва, а тому у нього не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Відповідач вважає свої дії щодо винесення оскаржуваних постанов правомірними та законними з дотриманням норм чинного законодавства.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд у задоволенні позову відмовити, а також матеріали Виконавчого провадження №60317031.

Суд на підставі частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається матеріалів справи, 16.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оленою Анатоліївною, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60317031, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного НОКО Гамзатової А.А. №6113 від 05.10.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 38 144,38 гривень.

В подальшому, на адресу приватного виконавця направлено заяву №б/н, про примусове виконання рішення, за підписом представника стягувача за довіреністю Кінзерською О.В., з проханням відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису. Згідно із додатками до заяви долучено платіжне доручення про сплату авансового внеску; оригінал виконавчого напису за №6113 від 05.10.2019, належним чином завірена копія довіреності представника стягувача.

Вищевказана заява про примусове виконання рішення зареєстрована приватним виконавцем 11.10.2019 за вх. №7549.

Згідно з постановою від 16.10.2019 за ВП №60317031 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до змісту цієї постанови, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, постановлено стягнути з боржника виконавчий збір/основну грошову винагороду приватного виконавця у розмірі 3814,44 грн. Крім того, окремою постановою від 16.10.2019 про стягнення з боржника основної винагороди постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 3814,44 грн., постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Не погоджуючись із оскаржуваними рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016 (далі - Закон №1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суд зазначає, що оскільки спірні правовідносини склались з приводу виконання виконавчого напису нотаріуса, відтак при вирішенні спору слід виходити з положень Закону України "Про виконавче провадження", згідно із статтею 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною третьою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1404-VIIІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1,2 ст.22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VII (далі - Закон №1403-VII) про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються, зокрема, виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно з п.4 ч.2 ст.23 Закону №1403-VII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

За змістом постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60317031 від 16.10.2019, вказана постанова прийнята приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. Відтак, виконавчим округом приватного виконавця Клітченко О.А. є місто Київ.

Водночас відповідно до ч.1 ст.25 Закону №1403-VII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Згідно з ч.2 ст.25 Закону №1403-VII приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

В силу вимог ч.2 ст.24 Закону №1404-VIIІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон України "Про виконавче провадження" визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

При цьому згідно з ч.3 ст.25 Закону №1403-VII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Визначення місця вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється відповідно до загальних норм, якими визначаються вимоги щодо місця вчинення відповідної виконавчої дії - без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (частина 6 статті 25 Закону №1403-VII та абзац 2 частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження").

Отже, як видно зі змісту наведеної вище частини 2 статті 24 Закону №1404-VIIІ, якщо місце проживання, перебування боржника-фізичної особи та місцезнаходження боржника-юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та, відповідно, на яку розповсюджуються компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, судом встановлено, що приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, відповідач керувалася тим, що кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку, відкритому в ТОВ "Вердикт Капітал", є майном, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи (м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б).

Слід зазначити, що за вищевказаною адресою знаходиться і стягувач у виконавчому провадженні ВП №60317031.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно статті 3 наведеного Закону кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Картковий рахунок - це банківський поточний картковий рахунок Клієнта, який відкривається на договірній основі для обліку грошових коштів Клієнта та здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. По картковому рахунку проводиться облік операцій за платіжними картками Клієнта.

Суд вважає, що у даному випадку місцезнаходженням майна є не місце розташування самого банку, де відкритий рахунок, а самі банківські рахунки чи електронні гаманці, на яких обліковуються кошти та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою відповідних платіжних інструментів, однак такі рахунки або електронні гаманці не є майном у розумінні положень ст.190 ЦК України, оскільки вони не є окремими речами чи їх сукупністю, а фактично вони є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.

Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 цього ж Кодексу).

Пунктами 3.1, 3.2 ст.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.01.2001 (зі змінами) встановлено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.

Поняття "картковий рахунок" було передбачено Постановою НБУ від 19.10.2005 "Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням" №137, яке втратило чинність на підставі Постанови НБУ №223 від 30.04.2010.

При цьому жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що "картковий рахунок" є майном в розумінні статті 190 ЦК України. Так само, не передбачено й визначення місцезнаходження "карткового рахунку" за місцем знаходження будь-якого банку. У матеріалах справи міститься лист ТОВ "Вердикт Капітал" від 10.10.2019 №13856250, згідно якого позивач має картковий рахунок № НОМЕР_1 . При цьому, аналіз вказаного документу не містить посилань, що на картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритому в ТОВ "Вердикт Капітал", знаходяться грошові кошти, що давало би підстави вважати їх майном боржника, відповідно до положення статті 24 Закону України "Про виконавче провадження". Крім цього, інші матеріали справи також не містять таких доказів.

Суд відхиляє доводи відповідача з приводу того, що у позивача є майно у вигляді грошових коштів, оскільки, відповідно до наданого листа за №13856250 від 10.10.2019 ТОВ "Вердикт Капітал" підтверджує, що у клієнта - ОСОБА_1 за РНОКПП - НОМЕР_2 є відкритий рахунок № НОМЕР_1 для обліку поточної заборгованості.

Разом з тим суд звертає увагу, що стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення не зазначено та не надано доказів, які б підтверджували, що боржник дійсно має власні грошові кошти (майно) на зазначеному вище рахунку, а відповідачем при прийнятті виконавчого документа до виконання це перевірено не було.

Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача на лист Міністерства юстиції України, оскільки вказане роз`яснення не містить інформації щодо можливості прийняття виконавчих документів за місцезнаходженням лише карткових рахунків боржника (за умови відсутності на них грошових коштів належних боржнику).

Суд не бере до уваги доказ відповідача, лист Міністерства юстиції України за №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018, з огляду на те, що даним листом надавалась відповідь конкретній особі - приватному виконавцю Вольф Т.Л.

В силу ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а відтак, лист адресований іншій особі щодо запитуваної нею інформації, не може бути належним доказом у цій справі.

Крім того, лист Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018 не має сили нормативного акту, отже, не може регулювати спірні правовідносини. В листі надано оцінку правомірності відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за умови знаходження грошових коштів на рахунках боржника, що також обумовлює наявність у приватного виконавця інформації про наявність таких коштів на рахунку на дату прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, що в оскаржуваному випадку приватним виконавцем не було перевірено.

Крім того, суд відхиляє посилання відповідача на Постанову Верховного Суду №905/3542/15 від 10.09.2018, скільки вказана постанова прийнята щодо господарських правовідносин і в ній Верховним Судом надана оцінка правовідносинам щодо правомірності накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках боржника, а не щодо відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням карткового рахунку боржника за відсутністю доказів про наявність на цьому рахунку грошових коштів.

За таких обставин, оскаржувана постанова про відкриття провадження №60317031 від 16.10.2019 прийнята відповідачем з порушенням приписів частини 2 статті 24 Закону України №1404, оскільки останнім виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (позивача).

Відповідно до позовної заяви позивач просить скасувати постанови, що винесені приватним виконавцем, натомість суд вказує, що в силу ст.13 Закону України №1404, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відтак постанова про відкриття виконавчого провадження №60317031 від 16.10.2019, яка прийнята приватним виконавцем, є протиправною та підлягає скасуванню в судовому порядку.

З системного аналізу матеріалів справи суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, враховуючи, що на дату відкриття виконавчого провадження приватний виконавець не мав відомостей про наявність майна боржника у виконавчому окрузі міста Києва, наявність такого майна також не встановлена і судом.

Крім того, прийняті відповідачем постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника є наслідком прийняття відповідачем саме постанови про відкриття виконавчого провадження, тому також підлягають скасуванню.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних рішень.

Натомість, позивачем доведено та надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 КАС України, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса №6113, виданого 05.10.2019 приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою А.А. та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2019 (ВП №60317031), постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 16.10.2019 (ВП №60317031), постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.10.2019 (ВП №60317031).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2035,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань приватного виконавця виконавчого органу містка Києва Клітченко Олени Анатоліївни (02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 4, офіс 35А).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко