Справа № 160/9388/19
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 160/9388/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року (суддя Дєєв М.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій (бездіяльності) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в частині зарахування до трудового стажу періоду здійснення ним підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року - протиправними;

Про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період здійснення ним підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що в спірний період 01.01.1998 року по 31.12.2003 року позивач був фізичною особою-підприємцем, здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування і перебував на обліку у податковому органі як суб`єкт підприємницької діяльності. Зазначено, що інформація про сплату сум грошових внесків відсутня з незалежних від позивача причин, вимог про надання довідки про перебування ФОП на спрощеній системі оподаткування законодавством не вимагається, так як сама по собі довідка про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності є належним доказом підтвердження факту перебування ФОП на спрощеній системі оподаткування.

Позивач та представник позивача адвокат Кубрак О. О. апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідача Пелевіна С.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, 29.08.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04.09.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №226/03.22-19 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи та вказано про неможливість зарахування до стажу роботи для визначення права для призначення пенсії за віком період підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2011, оскільки за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутня інформація щодо нарахування та сплату внесків до Пенсійного фонду України за вказаний період.

Позивач, не погодившись із вказаною відмовою в частині не зарахування до страхового стажу період здійснення ним підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування з 01.01.1998 по 31.12.2003, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що позивач будучи фізичною особою-підприємцем за період з 01.01.1998 по 31.12.2003 перебував на спрощеній системі оподаткування чи сплачував страхові внески. Позивачем будь-якого документального підтвердження вказаного, як до відповідача, так і до суду надано не було.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до статті 11 Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною першою статті 26 Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Згідно до статті 24 Закону Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Згідно пункту «б» статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, а саме: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також в т.ч.: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 1 Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 р.) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Судом першої інстанції вірно було ззаначено, що вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Позивач не погоджується із діями відповідача саме в частині не зарахування до страхового стажу період здійснення ним підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування з 01.01.1998 по 31.12.2003.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження здійснення підприємницької діяльності позивачем було надано зокрема копії виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та копії довідок Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про перебування позивача на податковому обліку.

Згідно довідки Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №38725/10/04-36-54-10-01 від 29.03.2019 встановлено, що відповідно до реєстраційних даних ІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 знаходився на податковому обліку в ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 22.10.1996 (номер державної реєстрації 244 від 22.10.1996) по 12.07.2018 (дата проведення державної реєстрації припинення 12.07.2018 №5000765). В період з 16.08.2006 по 31.01.2007 та з 22.10.2007 по 31.12.2011 здійснював діяльність, обравши спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту згідно абзацу 4 підпункту б пункту 1 статті 14 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян»; - з 01.01.2012 по 12.07.2018 перебував на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного внеску.

Також, у вказаному листі зазначено, що період з 22.10.1996 по 15.08.2006 в частині зазначення системи оподаткування виконати неможливо.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що позивач будучи фізичною особою-підприємцем за період з 01.01.1998 по 31.12.2003 перебував на спрощеній системі оподаткування чи сплачував страхові внески. Позивачем будь-якого документального підтвердження вказаного, як до відповідача, так і до суду надано не було.

Відтак судом першої інстанції вірно зроблено висновки про правомірність рішення пенсійного органу в частині не зарахування зазначеного періоду до трудового (страхового) стажу позивача, оскільки відсутні будь-які докази перебування позивача на спрощеній системі оподаткування чи сплати позивачем страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фізичною особою-підприємцем.

Доводи апеляційної скарги колегія судів вважає помилковими, оскільки надані позивачем документи підтверджують факт здійснення позивачем підприємницької діяльності, проте не є належними доказами в підтвердження сплати страхових внесків, облік яких ведеться пенсійним органом.

Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова у повному обсязі складена 02 березня 2020 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш