Справа № 1.380.2019.002947
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.002947 пров. № 857/12086/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року, ухвалене суддею Мартинюк В.Я. у м.Львові о 16:50, повний текст якого складений 27 вересня 2019 року, у справі №1.380.2019.002947 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації м.Львова про визнання протиправним і скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2019 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача Галицької районної адміністрації м.Львова, у якому просила скасувати розпорядження №163 від 12.04.2019 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди (малої архітектурної форми) на АДРЕСА_1 ».

В обґрунтування протиправності оскаржуваного розпорядження вказує на отримання 02.06.2009 дозволу №5-55832 на розміщення об`єкту торгівлі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 . При цьому позивач зазначає, що вона є співвласником нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 12.07.2011. У 2011 році Департаментом містобудування Львівської міської ради було надано дозвіл №262/202-10 на розміщення відкритого літнього майданчика. Крім того, ОСОБА_1 покликається на наявність у неї плану відведення земельної ділянки за вищезазначеною адресою. Також зауважує, що споруда, демонтаж якої зобов`язано забезпечити оскаржуваним розпорядження, не є окремою спорудою, що унеможливлює її демонтаж без порушення цілісності основної споруди.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 12.04.2019 головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження № 163 від «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди (малої архітектурної форми) на АДРЕСА_1 » звернене суб`єкту підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 про забезпечення в добровільному порядку демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди (малої архітектурної форми) у АДРЕСА_1 » в термін до 10.05.2019.

ФОП ОСОБА_1 , вважаючи розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 163 від «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди (малої архітектурної форми) на АДРЕСА_1 » від 12.04.2019 протиправним, звернулася до суду з вимогою про його скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

В розумінні ч.2 ст.28 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

На 21-а сесії 6-го скликання Львівською міською радою прийнято ухвалу № 4526 від 23.04.2015, якою затверджено Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові.

Вказаним Порядком встановлено правила розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, розроблені з врахуванням Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та Закону України Про благоустрій населених пунктів, які зокрема визначають механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

За визначенням, викладеним в п.1.3 даного Порядку самовільно встановленою тимчасовою спорудою є тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту прив`язки ТС.

Згідно з п. 2.2.1 Порядку розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту прив`язки, плану земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки або договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказані у паспорті прив`язки та плану земельної ділянки або схеми прив`язки.

Статтею 20 Закону України Про благоустрій населених пунктів передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Згідно з визначенням пункту 1 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 року за №376, самочинне встановлення (малої архітектурної форми, відкритого літнього майданчика, засобу зовнішньої реклами) це встановлення малої архітектурної форми, відкритого літнього майданчика, засобу зовнішньої реклами, дозвіл на встановлення яких не видавався або закінчився і не був продовжений у передбачені терміни або був скасований у встановленому порядку; мала архітектурна форма для провадження підприємницької діяльності невелика споруда для здійснення підприємницької діяльності торговельно-побутового призначення, що виконується з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без влаштування заглиблених у грунт фундаментів з розмірами, визначеними діючими нормативними документами;

Відповідно до пункту 12.2.6 цих Правил самочинно встановлені МАФи підлягають демонтажу без попереднього судового розгляду. Демонтаж, перевезення та зберігання самочинно збудованих МАФ здійснює особа, яка самочинно встановила МАФ, за власні кошти або відповідна районна адміністрація з подальшим відшкодуванням власниками витрат на демонтаж перевезення та зберігання самочинно збудованих МАФ їх власниками. Якщо у процесі демонтажу не звернулися зацікавлені особи і не надали документи, що засвідчують право власності на МАФ, то МАФ демонтується і перевозиться на майданчик тимчасового зберігання і знаходиться там до прийняття остаточного рішення відповідно до законодавства України.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено, що 12.04.2019 Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради видано розпорядження № 163 Про демонтаж тимчасової споруди (малої архітектурної форми) за адресою АДРЕСА_1 » (а.с. 7).

Зі змісту оскаржуваного розпорядження слідує, що воно прийняте відповідно до ухвали Львівської міської ради від 21.04.2011 №346 «Про правила благоустрою м.Львова» (із змінами і доповненнями) у зв`язку з відсутністю у суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 дозвільних документів на встановлення тимчасової споруди (малої архітектурної форми) за адресою АДРЕСА_1 .

На підтвердження протиправності оскаржуваного розпорядження позивачем на розгляд суду не надано жодного документу, передбаченого п.1.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, що надає право суб`єкту підприємницької діяльності на розміщення тимчасової споруди (ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту прив`язки ТС).

Водночас покликання позивача про наявність у неї дозволу Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради за №262/202/10 від 10.05.2011 на встановлення відкритого літнього майданчику колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, зважаючи на термін дії даного дозволу, що обмежується періодом з 01.05.2011 по 31.10.2011, такий не давав права позивачу на розміщення тимчасової споруди.

Відповідно до ст. 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Місцеві органи виконавчої влади, підприємства, установи та організації, а також громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.

Аналізуючи наведені правові норми та обставнини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки Галицька районна адміністрація Львівської міської ради як суб`єкт владних повноважень, приймаючи оскаржуване розпорядження № 163 від 12.04.2019, діяла в межах повноважень та у спосіб, передбачений законами та Конституцією України.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі №1.380.2019.002947 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 03.03.2020.