Справа № 400/3831/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/3831/19

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В. Дата і місце ухвалення: 09.12.2019р., м. Миколаїв Дата виготовлення повного тексту: 13.12.2019р.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання №493/03.19-р від 03 жовтня 2019 року, зобов`язання відповідача протягом десяти робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду в даній адміністративній справі здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи з даних довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 19.08.2019р. №8-11/53/2019, виданої Апеляційним судом Миколаївської області, та виплатити позивачу різницю між перерахованим довічним утримання та виплаченим, починаючи з 01.01.2019р.

Позов обґрунтовувала тим, що з травня 2018 року позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Миколаївській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці. У зв`язку з тим, що з 01.01.2019р. змінився розмір посадового окладу судді апеляційного суду, ОСОБА_1 має право на перерахунок розміру грошового утримання. В серпні 2019 року позивач отримала довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на січень 2019 року та надала її відповідачу. Проте, ГУ ПФУ у Миколаївській області рішенням від 03.10.2019р. №493/03.19-р відмовило позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з тих підстав, що вона не пропрацювала на посаді судді після проходження кваліфікаційного оцінювання 3 роки, як це передбачено розділом ХІІ п.25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII. Таку відмову ОСОБА_1 вважає незаконною, з посиланням на те, що спір про наявність у ОСОБА_1 права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів України», вже вирішено в судовому порядку, рішення суду у справі №400/880/19 набрало законної сили та є обов`язковим для виконання територіальними органами ПФУ.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення від 09.12.2019р., з прийняттям нового судового рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII, як судді, як пройшла успішно кваліфікаційне оцінювання, але не відпрацювала на посаді судді 3 років, у зв`язку з тим, що раніше досягла 65-річного віку, що унеможливлює подальше перебування на посаді судді, було предметом спору в адміністративній справі №400/880/19. Судовим рішенням у вказаній справі за ОСОБА_1 визнано таке право та зобов`язано ГУ ПФУ у Миколаївській області при нарахуванні їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходити із довідки про суддівську винагороду, яка обчислена відповідно до приписів ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII.

Також, апелянт посилається на те, що застереження про необхідність відпрацювати три роки на посаді судді від моменту кваліфікаційного оцінювання і до виходу у відставку, може бути застосовано лише до тих суддів, які після проходження кваліфікаційного оцінювання мають вікову можливість відпрацювати три роки на посаді судді перш ніж досягнуть 65-річного віку, який за приписами п.1 ч.6 ст.126 Конституції України є граничним віком перебування на посаді судді. Однак, ОСОБА_1 досягла 65-річного віку, тобто граничного віку перебування на посаді, через 5 днів після завершення нею кваліфікаційного оцінювання, а тому за наявності обставин, які не залежать від її волі, не могла відпрацювати 3 роки на посаді судді.

Апелянт вважає помилковим врахування при вирішенні спору судом першої інстанції правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 01.11.2018р. по справі №0640/3835/18, оскільки в розглядуваній судом касаційної інстанції справі вирішується спір щодо судді, який пішов у відставку у 2015 році, не пройшов кваліфікаційне оцінювання та вимагає від територіального органу ПФУ виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання. Крім того, Великою Палатою Верховного Суду відкрито апеляційне провадження на вказане рішення Верховного Суду, у зв`язку з чим воно не набрало законної сили, що виключає можливість посилання на нього при вирішенні спору.

ГУ ПФУ у Миколаївській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що позивач пройшла кваліфоцінювання 23.03.2018р., однак до виходу у відставку не пропрацювала на посаді судді 3 роки з дня прийняття рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання, у зв`язку з чим відсутні підстави для обчислення розміру грошового утримання на підставі довідки від 19.08.2019р. №8-11/53/2019, виданої Миколаївським апеляційним судом про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з листопада 1993 року і до моменту виходу у відставку в травні 2018 року працювала на посаді судді Апеляційного суду Миколаївської області.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 23.03.2018р. №31/ко-18 ОСОБА_1 визнана такою, що відповідає займаній посаді.

Наказом голови Апеляційного суду Миколаївської області від 20.04.2018р. №57/ос з 26.03.2018р. введено в дію зміни до штатного розпису Апеляційного суду Миколаївської області щодо підвищення посадових окладів суддів та розміру суддівської винагороди.

29.03.2018р. позивач досягла 65-річного віку і з 07.05.2018р. наказом голови Апеляційного суду Миколаївської області №22/КС від 02.05.2018р. її було відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку.

08.05.2018р. ОСОБА_1 звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додала довідку Апеляційного суду Миколаївської області від 07.05.2018р. №8-11/12/2018, в якій розмір суддівської винагороди визначено у відповідності до ч.2 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII.

Рішенням відповідача від 08.05.2018р. позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, вказаної в довідці від 07.05.2018р. в сумі 115 322,90 грн.

В подальшому, відповідач встановив, що позивач пройшла кваліфікаційне оцінювання 23.03.2018р., однак до виходу у відставку не пропрацювала на посаді судді 3 роки з дня прийняття рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання, відтак, були відсутні підстави для обчислення розміру грошового утримання на підставі довідки від 07.05.2018р. До з`ясування підстав видачі довідки від 07.05.2018р. розпорядженням відповідача від 25.09.2018р. позивачу припинено виплату щомісячного довічного грошового утримання та поновлено виплату пенсії за віком з 01.10.2018р.

07.11.2018р. відповідачем отримано лист Апеляційного суду Миколаївської області з поясненнями щодо підстав видачі довідки від 07.05.2018р., а також нову довідку про суддівську винагороду від 26.10.2018р. №8-35/112/2018.

Розпорядженням УПФУ від 08.11.2018р. ОСОБА_1 перераховано виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 08.05.2018р., виходячи з розміру суддівської винагороди 36825,80 грн. Підставою для перерахунку став висновок ГУ ПФУ в Миколаївській області, що ОСОБА_1 не набула права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII, так як після проходження кваліфікаційного оцінювання позивач не відпрацювала на посаді судді три роки.

Не погоджуючись з правомірністю вказаних розпоряджень ОСОБА_1 оскаржила їх в судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року по справі №400/880/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження від 25.09.2018р. про припинення виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки про суддівську винагороду №8-11/12/2018 від 07.05.2018р. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження від 08.11.2018р. про поновлення виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки про суддівську винагороду №8-35/112/2018 від 26.10.2018р. та зобов`язання з 01.10.2018р. відновити виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі рішення №85 від 10.12.2018р. виходячи з даних довідки про суддівську винагороду №8-11/12/2018 від 07.05.2018р. - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019р. задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.04.2019р. в частині вимог позову, в задоволенні яких позивачу відмовлено. У цій частині прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 08.11.2018р. про поновлення виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки про суддівську винагороду №8-35/112/2018 від 26.10.2018р. та зобов`язано відповідача з 01.10.2018р. відновити виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі рішення №85 від 10.12.2018р., виходячи з даних довідки про суддівську винагороду №8-11/12/2018 від 07.05.2018р. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

19.08.2019р. ОСОБА_1 отримала нову довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №8-11/53/2019, з урахуванням суддівської винагороди станом на 01.01.2019р. У зв`язку з цим, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області з заявою про здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці, з врахуванням довідки №8-11/53/2019 від 19.08.2019р.

Рішенням №493/03.19-р від 03.10.2019р. ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Підставою для відмови зазначено те, що станом на дату звернення за перерахунком ОСОБА_1 не пропрацювала на посаді судді три роки з моменту прийняття рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання, а тому вона не має права на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинно здійснюватися відповідно до вимог ст.ст.133, 141 Закону №2453-VI, оскільки ОСОБА_1 пройшла кваліфікаційне оцінювання 23.03.2018р., а була звільнена у зв`язку з виходом у відставку 02.05.2018р., тобто після підтвердження відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) позивачка пропрацювала на посаді судді менше двох місяців, що є недостатнім строком відповідно до п.25 Розділ XII Закону №1402-VIII для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме за правилами ст.142 цього Закону.

При вирішенні спору суд першої інстанції врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 01.11.2018р. по адміністративній справі №0640/3835/18, в якій сформульований правовий висновок про те, що встановлення різних правових підстав для отримання довічного грошового утримання суддями (які пішли або підуть у відставку) за критеріями проходження ними кваліфікаційного оцінювання та підтвердження своєї відповідності займаній посаді засновано на конституційних приписах та вимогах Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р., якими ці приписи реалізовані. Без проходження кваліфікаційного оцінювання на відповідність критеріям компетентності та доброчесності, а також без дотримання інших обов`язкових умов, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р., на протязі щонайменше трьох років, суддя, навіть за наявності підстав для виходу у відставку, не може отримувати довічне утримання у розмірі, визначеному в статті 142 цього Закону.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), згідно з пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону №1402-VIII передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, підпунктом 1 пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2017 року для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з 1 січня 2019 року - 30 прожиткових мінімумів, з 1 січня 2020 року - 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 22 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону

Аналіз пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII дозволяє виділити дві категорії суддів з різними умовами отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Перша категорія - це судді, які: пройшли кваліфікаційне оцінювання та за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді); або призначені на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після 30.09.2016 року; пропрацювали на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо них відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

На цих суддів поширюється дія Закону від 02.06.2016р. і вони мають право (набудуть після настання усіх передбачених Законом умов) на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років - додатково два відсотки грошового утримання судді.

Друга категорія - це судді, які вийшли у відставку після набрання чинності Законом від 02.06.2016 року, тобто після 30.09.2016 року, які: не пройшли кваліфікаційне оцінювання; за результатами кваліфікаційного оцінювання не підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді); не пропрацювали на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо них відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Для цих суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI від 07.07.2010р. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

При цьому, законодавчо не врегульовано питання призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру суддівської винагороди, визначеної Законом №1402-VIII, які не пропрацювали три роки на посаді судді дня прийняття щодо них відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання з підстав припинення їх повноважень по досягненню 65-річного віку.

Так, згідно абзацу 14 статті 126 Конституції України повноваження судді припиняються у разі досягнення суддею шістдесяти п`яти років.

Таким чином, ОСОБА_1 законодавчо обмежена терміном повноважень судді та з незалежних від неї причин не мала змоги відпрацювати трирічний термін на посаді судді з дня прийняття щодо неї рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання про відповідність займаній посаді.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

При вирішенні даного спору колегія суддів враховує, що право ОСОБА_1 на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів України», вже було предметом судового спору і визнано за позивачем судовим рішенням у справі №400/880/19, яке набрало законної сили.

Підставою як для відмови в призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів України» №1402-VIII, що було предметом судового спору у справі №400/880/19, так і для відмови у здійсненні перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що є предметом спору у даній адміністративній справі, став один і той же висновок ГУ ПФУ в Миколаївській області про необхідність відпрацювання ОСОБА_1 на посаді судді три роки після проходження нею кваліфікаційного оцінювання.

А відтак, на думку колегії суддів, при наявності судового рішення по справі №400/880/19, ГУ ПФУ в Миколаївській області при прийнятті рішення №493/03.19-р від 03 жовтня 2019 року необґрунтовано посилалося на те, що ОСОБА_1 не пропрацювала три роки на посаді судді після проходження кваліфікаційного оцінювання, а тому не має права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі Закону №1402-VIII. Спір про наявність у позивача права на отримання щомісячного довічного грошового утримання на підставі Закону №1402-VIII вже було вирішено в судовому порядку.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не є сталою величиною та прив`язаний до суддівської винагороди діючого судді і, у випадку зміни останньої, підлягає перерахунку.

Відповідно до п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008р. №3-1, перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про незаконність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання №493/03.19-р від 03 жовтня 2019 року, а також про наявність у позивача права на здійснення перерахунку отримуваного нею щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2019р.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.11.2018р. у зразковій справі № 0640/3835/18 (справа про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці), оскільки це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який вийшов у відставку до 30.09.2016р. та не проходив кваліфікаційне оцінювання.

Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, не правильно застосовано норми матеріального права, тому, відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання №493/03.19-р від 03 жовтня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи з даних довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 19.08.2019р. №8-11/53/2019, виданої Апеляційним судом Миколаївської області, та виплатити позивачу різницю між перерахованим довічним утримання та виплаченим, починаючи з 01.01.2019р.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (, вул. Морехідна, 1, м.Миколаїв, 54020) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 3842 (три тисячі вісімсот сорок два) грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 березня 2020 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук