Справа № 480/4050/19
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2020 р. справа № 480/4050/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бондаря С.О.
за участю секретаря судового засідання - Ломакіної К.І.
представника позивача - Гриценка Б.М.
представника відповідача - Сумцової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/4050/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Родос-С" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Сумській області направило до суду відзив на позов, у якому, заперечуючи проти позову, зазначає, що ТОВ "Родос-С", як виконавець послуг, уклало договори про надання транспортно-експедиторських послуг із замовниками таких послуг. В той же час, ТОВ "Родос-С" заключило аналогічні договори про надання транспортно-експедиторських послуг, але уже в якості замовника таких послуг, з контрагентами: ТОВ «Екотелл», ТОВ «Суми Транс», ТОВ «Трейд Олімпус», ТОВ «Інмега Поліс», ТОВ «Фармбудінженірінг», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Мерідіан Групп», ТОВ «Гарні Забудови». Згідно товарно-транспортних накладних перевізником вантажів зазначено ТОВ "Родос-С". Проте, на перевірку були надані акти виконаних робіт, згідно яких вантажі перевозилися вищевказаними контрагентами позивача, а не позивачем, що суперечить ТТН. Крім того, зазначені контрагенти не могли виконувати перевезення вантажів, у зв`язку з відсутністю автотранспортних засобів та трудових ресурсів. В ТТН зазначені автомобілі та водії, які не мають жодного відношення до цих контрагентів. Допитані в кримінальних провадженнях засновники та керівники ТОВ «Гарні забудови», ТОВ «Суми Транс», ТОВ «Екотелл» пояснили, що вони не мають жодного відношення до вказаних підприємств, ніяких договорів та документів від імені товариств не підписували. Водії, прізвища яких зазначені в актах виконаних робіт вищевказаних контрагентів пояснили, що вони ніколи не працювали у тих товариствах та підприємців, що зазначені в актах виконаних робіт. Отже, під час перевірки було встановлено, що господарські операції з надання транспортно-експедиторських послуг товариству "Родос-С" його контрагентами: ТОВ «Екотелл», ТОВ «Сумф Транс», ТОВ «Трейд Олімпус», ТОВ «Інмега Поліс», ТОВ «Фармбудінженірінг», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Мерідіан Групп», ТОВ «Гарні Забудови», реально не здійснювалися.
Ухвалою суду від 09.10.2019 відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Протокольною ухвалою від 10.12.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача Гриценко Б.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача Сумцова С.В. позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Сумській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.06.2019:
Не погодившись з висновками та податковими повідомленнями-рішеннями податкового органу, ТОВ «Родос-С» звернулося до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Правові відносини, що склалися між сторонами врегульовані Податковим кодексом України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Законом України «Про автомобільний транспорт», Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Наказом Мінтрансу України від 14.10.97 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за № 128/2568.
Відповідно до пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За приписами ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
За змістом пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та їх розкриття в фінансовій звітності регламентовані Положенням (стандарт) бухгалтерського обліку №16 «Витрати», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318.
Норми цього Положення (стандарту) застосовуються підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами (далі - підприємства) незалежно від форм власності (крім банків і бюджетних установ).
Відповідно до пунктів 5, 6, 7 вказаного Стандарту витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Згідно з підпунктом «а» п. 198.1 ст.198 Податкового Кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (утому числі при їх імпорті)та послуг.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту Перевізників, та вантажовідправників і вантажоодержувачів Замовників, визначають Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені Наказом Мінтрансу України від 14.10.97 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за № 128/2568
Так, згідно з пунктом 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів.
Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).
Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри.
Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.
У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної).
У цих випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.
Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов`язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26 цих Правил.
Також, пунктом 1 Правил визначено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання ватажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.95р. із змінами та доповненнями, та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-XIV: підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення операції. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складався документ, назва документа, дата та місце складання, зміст та обсяг господарської операції, посади та прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий або електронний підпис або інші дані, що дають ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, прізвище водія та ін. Таким чином, ТТН є первинним документом бухгалтерського обліку, який є підставою для списання ТМЦ у вантажовідправника та оприбуткування товару у одержувача вантажу. Отже, товарно-транспортна накладна є основним документом на вантаж, що повинен оформлятися при здійсненні вантажних автоперевезень та одночасно з цим ТТН виступає первинним документом бухгалтерського обліку.
З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені Наказом Мінтрансу України від 14.10.97 № 363, Замовники (вантажовідправники) на підставі договорів про надання транспортно-експедиторських послуг, укладених з ТОВ «Родос-С», як з Перевізником, виписували ТТН, де зазначали перевізником ТОВ «Родос-С».
Тобто, згідно товарно-транспортних накладних, які є первинними документами бухгалтерського обліку, перевезення вантажів для Замовників виконувало саме ТОВ «Родос-С», а не його контрагенти: ТОВ «Екотелл», ТОВ «Суми Транс», ТОВ «Трейд Олімпус», ТОВ «Інмега Поліс», ТОВ «Фармбудінженірінг», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Мерідіан Групп», ТОВ «Гарні Забудови».
Таким чином, з належно оформлених первинних документів бухгалтерського обліку товарно-транспортних накладних, вбачається, що господарські операції з перевезення вантажів контрагентами позивача: ТОВ «Екотелл», ТОВ «Суми Транс», ТОВ «Трейд Олімпус», ТОВ «Інмега Поліс», ТОВ «Фармбудінженірінг», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Мерідіан Групп», ТОВ «Гарні Забудови», реально не виконувалися, оскільки вони не були перевізниками у даних операціях і не могли ними бути, що встановлено під час перевірки та підтверджено в судовому засіданні. Так, судом встановлено, що вказані контрагенти позивача не мали відповідних трудових ресурсів (водіїв) та технічних засобів (автомобілів) для перевезення вантажів, що підтверджується відсутністю відповідної звітності даних суб`єктів господарювання.
Зазначені в товарно-транспортних накладних марки автомобілів та прізвища водіїв, які нібито здійснювали перевезення від імені ТОВ «Екотелл», ТОВ «Суми Транс», ТОВ «Трейд Олімпус», ТОВ «Інмега Поліс», ТОВ «Фармбудінженірінг», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Мерідіан Групп», ТОВ «Гарні Забудови», не мають жодного відношення до цих суб`єктів господарювання
Допитані в межах кримінальних проваджень водії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які нібито здійснювали перевезення для ТОВ «Суми Транс», ТОВ «Трейд Олімпус», пояснили, що вони мають власні вантажні автомобілі, але ніколи не перевозили вантажі від імені вказаних товариств. В той же час, вказані особи підтвердили, що вони перевозили вантажі для ТОВ «Родос-С».
З протоколу допиту у якості підозрюваного ОСОБА_6 вбачається, що він за грошову винагороду дав згоду на реєстрацію на його ім`я товариства з обмеженою відповідальністю «Гарні забудови», проте договорів, актів виконаних робіт, податкових накладних чи інших бухгалтерських документів від імені вказаного товариства не підписував.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар

Повний текст рішення виготовлений 28.02.2020.