Справа № 240/12159/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гуріна Д.М.,
секретар судового засідання Шуляк О.Ю.,
за участю: позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Мазур О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 31 січня 2020 року на 14:00.
28 січня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.61-62). В якому відповідач проти заявлених вимог заперечував та просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивач помилково вважає, що до нього застосовано штрафну санкцію за одне і те ж правопорушення, оскільки характер таких порушень є різний.
Відповідно до довідки у справі судове засідання, призначене на 31 січня 2020 року на 14:00 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Гуріна Д.М. на амбулаторному лікуванні у період з 31 січня 2020 року до 4 лютого 2020 року. Наступне судове засідання призначене на 21 лютого 2020 року на 15:00 (а.с.77).
У підготовчому засіданні ухвалою від 21 лютого 2020 року, постановленою у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, суд закрив підготовче засідання та продовжив розгляд справи по суті, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 21 лютого 2020 року (а.с.84).
У судовому засіданні 21 лютого 2020 року позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що зазначені у позовній заяві.
У судовому засіданні 21 лютого 2020 року представник відповідача проти заявлених вимог заперечував повністю та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві на адміністративний позов.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
Позивач не погоджується з вказаним податковим повідомленням-рішенням, вважаючи, що ним застосовано штрафну санкцію повторно за одне і те ж правопорушення. Крім того, позивач вказує, що ним достроково було вчинено погашення податкової заборгованості, а на решту боргу у вигляді штрафних санкцій та пені укладено договір розстрочки сплати, протиправність податкового повідомлення-рішення і стала підставою для звернення позивача із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходив з наступного.
Правовідносини у даній справі регулюються нормами Податкового кодексу України у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.
Перевіркою встановлено порушення пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України відповідно до яких, платник податків у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; крім того пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне невиконання виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
При цьому, відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Разом з тим, згідно з статтею 325 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати його прийняття. Та відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковим до виконання для учасників справи.
Позивачем дане рішення самостійно не виконано і по даному зобов`язанню утворився податковий борг, на підставі якого ГУ ДФС у Житомирській області винесено вимогу №3693-54 від 11 березня 2019 року на загальну суму 507321,36 грн (а.с.27).
26 квітня 2019 року між позивачем та ГУ ДФС у Житомирській області укладено договір про розстрочення (відстрочення) сплати грошових зобов`язань (податкового боргу) №38 (а.с.29).
Відповідно до пункту 100.1 статті 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.
Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.
Розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення (пункт 100.6 статті 100 Податкового кодексу України).
Так, ФОП ОСОБА_1 згідно з платіжними дорученнями №157 від 27 травня 2019 року, №174 від 25 червня 2019 року, №187 від 25 липня 2019 року, №198 від 22 серпня 2019 року, №199 від 22 серпня 2019 року здійснено повне погашення грошового зобов`язання по даному договору (а.с.45-48, 53).
Проте, відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
При розрахунку строку несвоєчасної сплати податковим органом як початкову взято дату винесення вимоги №3693-54 про сплату боргу (11 березня 2019 року) та як кінцеву - дату укладення договору про розстрочення сплати податкового боргу №38 (26 квітня 2019 року) між якими минуло 46 календарних днів за які сплата податкового боргу не проводилась.
Штраф нараховується платнику податків при сплаті податкового боргу на сплачену суму і враховуючи період фактичного існування податкового боргу, тобто з дня виникнення цього боргу і до дня укладення договору про розстрочення. При цьому на розстрочений податковий борг за період дії розстрочки пеня і штраф не нараховуються (за цей період платник сплачує лише проценти за користування податковим кредитом згідно договору).
Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене 02 березня 2020 року.

Суддя Д.М. Гурін