Справа № 529/1215/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Гвоздик А.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 р. Справа № 529/1215/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 30.01.2020 (головуючий суддя 1 інстанції Гвоздик А.Є., повний текст ухвали виготовлений 30.01.2020, 38500, смт Диканська, вул. Пушкіна, 11-а) по справі № 529/1215/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції Прокопович Ольги Ігорівни

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Інспектора управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції Прокопович Ольги Ігорівни (далі відповідач, інспектор УПП в м.Києві ДПП Прокопович О.І.), в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (бланк серія ЕАК № 1789865) від 25.11.2019, яка була винесена інспектором УПП в м.Києві ДПП Прокопович О.І., а провадження по справі закрити.

Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 30.01.2020 повернуто без розгляду позовну заяву позивачеві у зв`язку х неусуненням недоліків позовної заяви.

Не погодившись з даною ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що про ухвалу суду від 19.12.2019 про залишення позовної заяви без руху позивач узнав лише після того, як йому передзвонили з поштового відділення та повідомили про наявність письмової кореспонденції з суду 07.02.2020, яку позивач в той же день отримав під підпис.

Разом з тим, з суду першої інстанції ніякої письмової кореспонденції на адресу позивача, повістки в суд в порядку ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), або дзвінків по телефону з суду (так як позивач у адміністративному позові залишив номер мобільного телефону) про розгляд судової справи, або залишення без руху, позивач не отримував.

Апелянт вважає, що ухвала від 30.01.2020 про повернення позовної заяви по справі № 529/1215/19 не обгрунтована, так як могла мати підставу лише після отримання позивачем ухвали від 19.12.2019, та умисного пропуску строку позивачем, передбаченого КАС України для усунення недоліків апеляційної скарги.

18 лютого 2020 року ухвалами колегії суддів відкрито провадження по справі, закінчено підготовку до розгляду та призначено справу в порядку письмового провадження.

28 лютого 2020 року ухвалою колегії суддів виправлено описку в ухвалі суду від 18.02.2020.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 19.12.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання вказаної ухвали. У разі не усунення вказаних недоліків у визначений термін, судом роз`яснено ОСОБА_1 , що позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві без розгляду.

Повертаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з наявності підстав, оскільки позивач не усунув вказані в ухвалі від 19.12.2019 недоліки та ніяких документів суду не надав.

Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду першої інстанції не погоджується та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За змістом ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Приписами ст. 160, 161 КАС України визначено форму та зміст позовної заяви, а також визначено документи, що до неї додаються.

Частинами 1 та 2 статті 169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За приписами ч. 5, 6 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Вищезазначеними правовими нормами передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

З письмових доказів у справі слідує, що згідно супровідного листа від 19.12.2019 вих. № 726/19-вих копія ухвали суду від 19.12.2019 про залишення позовної заяви без руху направлялася судом на адресу позивача, зазначену останнім в позовній заяві, проте поштове повідомлення із вкладенням повернулося на адресу суду з відміткою «за закінчення встановленого строку зберігання». (а.с. 7-8)

Оскільки ухвала про залишення позову без руху відповідно до ч. 1 ст. 241 КАС України є судовим рішенням, питання вручення судових рішень врегульовано ч. 6 ст. 251 КАС України.

При цьому, норми ч. 6 ст. 251 КАС України не передбачають, що днем вручення судового рішення є закінчення строку зберігання поштового відправлення або якщо конверт повернуто суду з незалежних від суду причин, як це передбачено ч. 11 ст. 126 КАС України для судових повісток і повідомлень.

Відповідно до ч.6 ст. 251 КАС України, днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зі змісту наведеної норми слідує, що судове рішення вважається належним чином врученим, якщо воно було вручено учаснику справи під розписку, засобами поштового зв`язку, за електронною адресою особи або у разі проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати відправлення, відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи.

Відмітки про відмову отримати судове рішення чи відсутність позивача за місцезнаходженням на поштовому повідомленні, яке повернулося на адресу суду першої інстанції, відсутні, відтак таке повідомлення не може вважатися належним врученням ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про залишення без руху позовної заяви, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність доказів вручення позивачу копії ухвали про залишення позову без руху, що унеможливлює застосування приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що повертаючи позовну заяву у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, суддя повинен пересвідчитись, що вжив вичерпні заходи для належного повідомлення позивача про необхідність виконання судового рішення та усунення недоліків позовної заяви, зокрема як можливість повторного надіслання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, так і інформування за допомогою засобів зв`язку.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

В рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції, повертаючи адміністративний позов скаржнику з тих підстав, що останнім не усунуто недоліки, допущені позивачем при поданні позовної заяви, не врахував ті обставини, що ОСОБА_1 не отримав особисто ухвалу суду від 19.12.2019.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зважаючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 205, 243, 250, 310, 315, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Полтавської області від 30 січня 2020 року по справі № 529/1215/19 - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції Прокопович Ольги Ігорівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк