Справа № 824/73/20-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/73/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання неправомірними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 просить суд:

- визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції (Хотинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області) Гуцула І.І. від 07.04.2016р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 22167,90грн. у ВП №44811360;

- визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції (Хотинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області) Гуцула І.І. від 07.04.2016р. про відкриття виконавчого провадження ВП №50770295 за постановою ВП №44811360 від 07.04.2016р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані постанови прийняті державним виконавцем з порушенням норм чинного законодавства, за відсутністю правових підстав для стягнення суми виконавчого збору у розмірі 22167,90грн., у зв`язку з чим, вказані постанови, на думку позивача, підлягають скасуванню. Зокрема, позивач зазначає, що постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виніс 07.04.2016р., тоді як у заяві від 05.04.2016р., поданій до Хотинського ВДВС, АТ "Укрсиббанк" (стягувач) просило завершити виконавче провадження №44811360 та зазначило, що боржник ОСОБА_1 погасила борг за кредитним договором в повному обсязі.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки заходи виконавчого провадження у ВП №44811360 не вчинялися, державним виконавцем стягнення не проводилися, грошові кошти не поверталися та самим боржником стягувачу не передавалися, підстав для винесення державним виконавцем постанови від 07.04.2016р. №44811360 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 22167,90грн. не було.

Крім того, позивач вказує на те, що державний виконавець, у якого перебували на виконанні виконавчі провадження №50770295 від 07.04.2016р. та №44811360 від 07.04.2016р. про стягнення з боржника виконавчого збору, протягом 2016-2019 років жодного разу офіційно не перевірив те, чи дійсно боржник ОСОБА_1 проживає за місцем реєстрації на території Грозинецької сільської ради. При цьому зазначає, що в період з 2016р. по 19.07.2019р. тимчасово проживала за адресою своєї матері ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 . Отже, на думку позивача, державний виконавець належним чином не повідомив її про відкриття виконавчого провадження та встановлення строку для добровільного виконання рішення.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. При цьому, вказує на те, що державним виконавцем направлено постанову про відкриття виконавчого провадження №44811360 з примусового виконання виконавчого листа №2/724/206/14 на адресу, зазначену у виконавчому листі для самостійного виконання та до відома. Посилання позивача щодо не надіслання їй оскаржуваних постанов та необізнаність щодо постанови про стягнення з неї виконавчого збору, на думку відповідача, є необґрунтованими, оскільки згідно відомостей паспорта, місце реєстрації позивача: АДРЕСА_2 , при цьому, повідомлень про зміну місця реєстрації від неї на адресу відділу ДВС не надходило. Крім того, вказує, що копію постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.04.2016р. вручено під розписку солідарному боржнику ОСОБА_3 , що перебуває в шлюбі та проживає з ОСОБА_1 .

З указаних підстав відповідач вважає, що позивачем не надано належних доказів, що свідчили б про обґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою суду від 17.02.2020р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції Гуцула І.І. від 23.09.2014р. відкрито виконавче провадження №44811360 з виконання виконавчого листа №2/724/206/14, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області 07.08.2014р. зі стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованості в сумі 18931,09доларів США, що становить 219483,91грн. та судового збору в сумі 2194,84грн. солідарно (а.с.57).

Згідно листа ПАТ "УкрСиббанк" від 05.04.2016р. №931/16 Відділ ДВС Хотинського районного управління юстиції повідомлено про те, що ОСОБА_1 борг перед ПАТ "УкрСиббанк" погашено у повному обсязі, у зв`язку з чим, стягувач просив завершити виконавче провадження та скасувати всі вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення (а.с.48).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції Гуцула І.І. від 07.04.2016р. у ВП №44811360 стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір в сумі 22167,90грн. (а.с.34).

07.04.2016р. постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції Гуцула I.I. відкрито виконавче провадження №50770295 з виконання постанови про з стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 22167,90грн. від 07.04.2016р. (а.с.35).

Постановою державного виконавця від 08.04.2016р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/724/206/14, виданий 07.08.2014р. закінчено у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документу (а.с.76).

Позивач вважає, що постанови про стягнення виконавчого збору ВП№44811360 від 07.04.2016р. та про відкриття виконавчого провадження ВП№50770295 від 07.04.2016р. є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим, звернулась до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

На час відкриття виконавчого провадження №48456018 щодо виконання виконавчого листа №2/724/206/14, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області, чинним був Закон України від 21 квітня 1999 року №606-XIV«Про виконавче провадження», відтак, підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулювалась Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV). Таким чином, при вирішенні даного спору суд застосовує норми Закону № 606-XIV.

Відповідно до статті 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частин 1 та 2 статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Із аналізу наведених вище правових норм слідує, що державний виконавець зобов`язаний неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом Законом № 606-XIV.

В силу ч.2 ст.17 Закону №606-XIV відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, такі виконавчі документи як виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження, зокрема, на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно із ч.2 ст.25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону №606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною першою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч.1 ст.31 Закону №606-XIV).

З наведеного слідує, що передумовою переходу державного виконавця до примусового виконання рішення за виконавчим документом є ненадання боржником документального підтвердження виконання такого рішення. При цьому, суд звертає увагу на те, що про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття провадження повинна бути достеменно повідомлено такому боржнику, оскільки, примусове виконання рішення здійснюється із несприятливими для боржника наслідками, такі як стягнення виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору є невиконання рішення суду самостійно у встановлений термін.

Натомість, відповідачем не надано суду доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження №44811360 з виконання виконавчого листа, виданого Хотинським районним судом, у якій повідомлено позивача про необхідність добровільно виконати рішення суду у встановлений строк та наслідки його невиконання самостійно.

В свою чергу, у поданому позові позивач зазначає, що вона у період з 2016 року по 2019 рік проживала разом з матір`ю в АДРЕСА_1 , а відтак не отримувала оскаржуваних рішень. Проте, на підтвердження свого фактичного проживання, як і не проживання за місцем її реєстрації: АДРЕСА_2 (згідно відомостей паспорта) позивачем не надано жодного доказу.

Указаними обставинами, ОСОБА_4 , зокрема, обґрунтовує неправомірність постанови про стягнення з неї виконавчого збору, оскільки, вважає, що державний виконавець не направив їй оскаржуваних постанов та не пересвідчився чи дійсно вона проживає за місцем реєстрації.

З цього приводу, суд звертає увагу на те, що підставою прийняття постанови про стягнення виконавчого збору було здійснення заходів щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Хотинським районним судом. Виконавче провадження №44811360 з виконання указаного виконавчого документу було відкрито ще 23.09.2014р., тобто, до періоду ймовірного проживання позивача з матір`ю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не отримання нею оскаржуваних постанов у період з 2016-2019рр. не може обґрунтовувати неправомірність таких рішень.

Позивач також зазначає, що державним виконавцем у виконавчому провадженні №44811360 не було вжито будь-яких заходів примусового виконання виконавчого листа виданого Хотинським районним судом.

Натомість, з матеріалів справи слідує, що державним виконавцем в ході виконання виконавчого листа, виданого Хотинським районним судом у ВП №44811360, здійснювались виконавчі дії щодо примусового виконання рішення, зокрема, накладено арешт на майно боржника, було призначено експерта для оцінки майна (а.с.55-59).

Крім того, за правилами ст.28 Закону №606-XIV (чинного на момент прийняття оскаржуваних постанов) виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, зважаючи на встановлені обставини та надані сторонами доказами суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на наведені вище процесуальні приписи, оцінюючи надані учасниками справи докази, суд вважає, що в даній справі позивачем не надано належних доказів, не доведено переконливості наданих доказів на підтвердження обґрунтованості підстав своїх позовних вимог.

В свою чергу, відповідачем, на виконання обов`язку, передбаченого ч.2 ст.77 КАС України, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних позивачем рішень, зокрема, в частині належного направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження №44811360 та повідомлення про необхідність самостійно її виконати.

Разом з цим, суд вирішуючи справу виходить з наступного.

Частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6)розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Однією із основних засад адміністративного судочинства, в силу ч.3 ст.2 КАС України, є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Таким чином, перевіряючи правомірність рішення суб`єкта владних повноважень, на предмет відповідності критеріям, зазначеним у ч.2 ст.2 КАС України, суд зобов`язаний з`ясувати усі фактичні обставини у справі, відтак, виходити не виключно з повідомлених позивачем обставин, а з тих, які встановлені судовим розглядом.

Так, з матеріалів справи слідує, що державним виконавцем здійснювалося примусове виконання виконавчого листа, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області 07.08.2014р. зі стягнення з ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_3 (її чоловік) на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 18931,09 доларів США, що становило 219483,91грн. та судового збору в сумі 2194,84грн. солідарно. Тобто, загальний розмір суми, що підлягав стягненню - 221678,75грн.

Отже, сума виконавчого збору, яка підлягала стягненню солідарно з усіх боржників повинна становити 10% від загальної суми, що підлягає стягненню, тобто 22167,90грн. всього, а не 10% від загальної суми з одного боржника ОСОБА_1 .

Натомість, відповідач 07.04.2016р. прийняв постанову ВП№44811360, якою стягнув виконавчий збір у розмірі 10% від загальної суми лише з ОСОБА_4 , чим порушив вимоги ч.1 ст.28 Закону №606-XIV.

За таких обставин, приймаючи оскаржувану постанову відповідач діяв не у спосіб та не у порядку, передбаченому Законом №606-XIV.

За таких обставин, суд вважає, що постанова від 07.04.2016р. ВП№44811360 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 є неправомірною та підлягає скасуванню.

В силу ч.6 ст.28 Закону №606-XIV у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Оскільки, на підставі зазначеної норми, державним виконавцем відкрито виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору від 07.04.2016р. ВП№44811360, враховуючи її неправомірність, аналогічного висновку суд приходить з приводу постанови про відкриття виконавчого провадження №50770295.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірність оскаржуваних рішень.

За таких обставин, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане, сплачений ОСОБА_1 судовий збір необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції (Хотинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області) Гуцула І.І. від 07.04.2016р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 22167,90грн. у ВП №44811360.

3. Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції (Хотинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області) Гуцула І.І. від 07.04.2016р. про відкриття виконавчого провадження ВП №50770295 за постановою ВП №44811360 від 07.04.2016р.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хотинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну)грн. 60коп.

Згідно статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до статей 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Хотинський районний відділ державної виконавчої служби Головного ТУЮ у Чернівецькій області (вул.Свято-Покровська, 60, м.Хотин, Чернівецька область, 60000; ).

Суддя В.О. Кушнір