Справа № 317/3943/19
Суддя: Сакоян Д. І.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/317/11/2020
Справа № 317/3943/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Сакояна Д.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 709526 від 26.11.2019 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у відповідності до постанови серії ДП018 № 709526 від 26.11.2019 на ОСОБА_1 , як на сільського голову Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1020,00 грн., у зв`язку з порушенням ДСТУ 3587-97 п. 3.1.2 та ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», чим на думку інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП Притули Є.Ю. позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасування з огляду на наступне.

У Біленьківській сільській раді Запорізького району Запорізької області не створювався уповноважений орган у сфері дорожнього руху, тобто відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях на дорогах місцевого значення несе власник доріг Біленьківська сільська рада Запорізького району Запорізької області. Затвердження програм з питань розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць віднесено до повноважень сільської ради. Відповідальним за розробку програм по ремонту та утриманню у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та реалізацію цих програм є колегіальний орган Біленьківська сільська рада Запорізького району Запорізької області.

Радою було прийнято рішення № 02 від 31.03.2017 «Про затвердження плану соціально-економічного розвитку Біленьківської сільської об`єднаної територіальної громади на період до 2020 року». Вказаним планом було передбачено ремонт дороги по вул. Патріотичній у с. Біленьке. Відповідно до довідки начальника фінансового відділу, згідно зазначеного плану ремонт дороги по вул. Патріотичній в с. Біленьке заплановано на 2020 рік.

Позивач, як сільський голова, не може самостійно прийняти рішення про проведення ремонту будь-якої дороги на території сільської ради, адже вказані повноваження належать раді. Більш того, позивач без виділення відповідного фінансування не може розпоряджатися бюджетними коштами. Отже, в діях позивача не може бути умислу (або бездіяльності) на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Також є незрозумілим яким чином інспектор ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП Притула Є.Ю., знаходячись на вулиці Патріотичній між будинками 52 та 56 в с. Біленьке, надав оцінку наведеним вище обставинам справи та прийняв рішення, що позивач є саме тією посадовою особою, яка одноосібно може прийняти рішення про виділення коштів на ремонт дороги по вул. Патріотичній в с. Біленьке та в свою чергу цього не зробив.

Також позивача не було запрошено на місце розгляду справи, що в свою чергу не дало можливості йому надати пояснення чи скористатися послугами адвоката. На місці розгляду справи у інспектора Притули Є.Ю. не було можливості ознайомитися з будь-якими матеріалами, що свідчили б про відповідальність саме позивача за неналежний стан дороги.

Крім того, інспектор Притула Є.Ю. під час розгляду справи не встановив та не довів, що саме позивач є винною особою за скоєння зазначеного правопорушення, які саме дії/бездіяльність позивача свідчили про вчинення адміністративного правопорушення, які саме дії позивач повинен був вчинити відповідно до покладених на нього службових обов`язків. Також не встановлено чи виділялись кошти радою саме на ремонт дороги по АДРЕСА_1 . Патріотичній в с. Біленьке, якими в свою чергу позивач не розпорядився та не уклав відповідних договорів на ремонт зазначеної дороги.

Також позивач не виносив припису позивачу чи сільській раді, що свідчить про безпідставність винесеної постанови.

Зазначені обставини в сукупності свідчать про безпідставність та незаконність винесеної оскаржуваної постанови. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 154/1329/17.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 та її представник Мормуль П.В. у судове засідання не з`явились.

Двадцять першого лютого 2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача у письмовому провадженні.

Представник Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Чотирнадцятого лютого 2020 року, поза межами встановленого судом строку для подання відзиву, до суду надійшов відзив на позов у якому Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції. У даному відзиві відповідач висловлює незгоду із позовними вимогами ОСОБА_1 . В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що обставини, які вказує позивач, не виключають подію правопорушення та його склад в діях позивача. Також у відзиві представник відповідача обґрунтовує необхідність накладення адміністративного стягнення на місці його вчинення з посиланням на рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 листопада 2019 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області Притулою Євгенієм Юрійовичем винесено постанову серії ДПО18 № 709526 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

За змістом вказаної постанови, поліцейський встановив, що 26.11.2019 о 12 год. 26 хв. по вулиці Патріотичній в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області від будинку 52 АДРЕСА_2 , будучи відповідальною особою за експлуатаційний стан (сільський голова), голова сільської ради допустила перевищення граничної глибини осідань, чим порушила ДСТУ 3587-97 п. 3.1.2, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (зі змін. та допов.), дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Положеннями ч. 1 ст. 140 КУпАП визначено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведеної вище норми КУпАП вбачається, що об`єктом правопорушень, передбачених цією статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Положеннями ст. 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Законом України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до пп. 1 п.«а» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, в тому числі, а саме організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах).

Згідно з ч. 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Як передбачено ст. 7 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції сільських, селищних рад, їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема: розробка, затвердження та виконання місцевих програм безпеки дорожнього руху; організація та контроль за діяльністю підприємств з питань дорожнього руху і його безпеки; сприяння діяльності по утриманню у безпечному для дорожнього руху стані автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та їх облаштуванню об`єктами сервісу.

Правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг визначено Законом України «Про автомобільні дороги», відповідно до статті 16 якого вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться (ст. 17 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про автомобільні дороги» основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що сільський голова як посадова особа органу місцевого самоврядування є особою відповідальною за утримання доріг у межах населеного пункту, який перебуває у його віданні, є відповідальним за утримання, поточний та капітальний ремонт вулично-шляхової мережі відповідного населеного пункту.

Відповідно до п. 3.1 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні проїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні проїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І III з категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см - для решти категорій і груп.

За змістом пункту 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, при складанні постанови про адміністративного правопорушення, передбаченого частинами першої-третьою статті 140 КУпАП (протокол не складається), до неї необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

За змістом Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 26.11.2019, інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Притулою Є.Ю. 26.11.2019 по вулиці Патріотичній від будинку АДРЕСА_3 проведено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі. Даним актом встановлено, що покриття проїзної частини має ями у кількості 5 штук (вибоїни) загальною площею 6 м2. Також даним актом виявлено відсутність дорожніх знаків та дорожньої розмітки. У пункті 5 Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 26.11.2019 зазначено, що інші недоліки в утриманні та експлуатації ділянки відсутні.

Жодних замірів, як того вимагає вищевказана Інструкція, поліцейським не робилось, а схем не складалось. Акт зовсім не містить відомостей про глибину вибоїн чи осідань. Враховує суд й те, що Актом зафіксовано наявність вибоїн, проте в оскаржуваній постанові ОСОБА_1 ставиться у провину перевищення граничної глибини осідань, а не вибоїн.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідач був зобов`язаний встановити та зазначити у постанові, які саме дії позивачем, як посадовою особою, виконано не було та чи винний позивач у скоєнні певного адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом, у спірній постанові відповідачем лише зафіксовано, що позивач порушив вимоги п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97 та ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», але які службові обов`язки на нього покладено і яких саме заходів, у межах наданих повноважень, не вжив позивач, у вказаній постанові не зазначено.

Окрім того суд враховує, що відповідно до п. 21 п. 1 розділу ІІІ «Положення Про Департамент патрульної поліції» департамент патрульної поліції надає у межах своєї компетенції посадовим і службовим особам та громадянам обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень законодавства, в тому числі правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а у разі невиконання таких приписів притягує винних осіб до передбаченої законодавством відповідальності.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем видавались ОСОБА_1 чи Біленьківській сільській раді Запорізького району Запорізької області приписи про усунення порушень законодавства.

Не враховано відповідачем й те, що рішенням Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 02 від 31.03.2017 затверджено План соціально-економічного розвитку Біленьківської об`єднаної територіальної громади на період до 2020 року. Також, за змістом листа, складеного начальником фінансового відділу Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 01-68/1307 від 12.12.2019 протягом 2017-2019 років на поточний ремонт доріг на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області було заплановано та фактично використано 5,5 млн. грн. Згідно Плану соціально-економічного розвитку Біленьківської сільської ради на період до 2020 року, ремонт дороги по вулиці Патріотичній у с. Біленьке заплановано на 2020 рік.

У цьому контексті суд зауважує, що оскаржувана постанова не містить будь-яких даних про те, що одержуючи належний рівень фінансування, ОСОБА_1 не утримувала відповідно до вимог Правил дорожнього руху та ДСТУ у належному стані означену в оскаржуваній постанові ділянку дороги.

Таким чином суд констатує, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП.

У даному випадку відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем приписів ч. 1 ст. 140, хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

З наведених підстав суд вважає за необхідне відповідно до ст. 286 КАС України скасувати постанову від 26.11.2019 про накладення на позивача адміністративного стягнення як таку, що є протиправною, справу про адміністративне правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73-79, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 709526 від 26.11.2019 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1020,00 грн. (одна тисяча двадцять грн. 00 коп.), справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян