Справа № 461/8778/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 461/8778/19 пров. № А/857/1913/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С.М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Громадянина Афганістану ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2019 року в справі № 461/8778/19 (головуючий суддя Мисько Х. М., м. Львів) за позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області до Громадянина Афганістану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2019 року галицьким районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області до Громадянина Афганістану ОСОБА_1 про примусове видворення Громадянина Афганістану ОСОБА_1 за межі території України.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що Громадянин Афганістану ОСОБА_1 порушив правила перебування іноземців на території України, проживає на території України без відповідних дозволів на право перебування на території держави, а також добровільно не виконав рішення про його примусове повернення у країну походження.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2019 року позов задоволено. Постановлено видворити за межі території України громадянина Афганістану ОСОБА_1 , як такого, що порушив правила перебування іноземців на території України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем Громадянином Афганістану ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначено, що в країні походження іноземця Афганістані, апелянт має реальну загрозу бути вбитим в умовах внутрішнього збройного конфлікту, загальнопоширеного насильства та систематичного порушення прав людини.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 12 листопада 2019 року працівниками Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління НП у Львівській області був виявлений та затриманий громадянин Афганістану ОСОБА_1 , з паспортним документом, що посвідчує його особу, який порушив правила перебування іноземців на території України.

При перевірці паспортного документа вказаного громадянина №01127245, виданого 27 лютого 2016 року, дійсного до 27 лютого 2021 року, працівниками було встановлено, що даний громадянин прибув на територію України на початку жовтня 2019 року поза пунктом пропуску та по сьогоднішній день територію не покидав.

Згідно рішення Головного управління ДМС України у Закарпатській області на іноземця 11 жовтня 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу та прийнято рішення примусово повернути громадянина Афганістану ОСОБА_1 за межі України, зобов`язавши покинути територію України до 30 жовтня 2019 року.

На момент перевірки документів, встановлено, що громадянин Афганістану ОСОБА_1 знаходиться в Україні з порушенням правил перебування іноземних громадян, порушивши норми Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вимогу п.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», а саме в діях громадянина Афганістану, є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП.

11 жовтня 2019 року ГУДМВС України у Закарпатській області, у відповідності до вимог ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" було прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України та зобов`язано його покинути територію держави у термін до 30 жовтня 2019 року.

Також встановлено, що відповідач належним чином був ознайомлений з даним рішенням, отримав його примірник, про що свідчить його підпис та повідомлений, що у випадку невиконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до ст.30 "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін.

За час свого перебування на території України, відповідач перевищив дозволений строк перебування на території України більше 90 днів на протязі 180 днів, визначений пунктом 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого Постановою КМУ №150від 15.02.2012 року. Після закінчення визначеного для іноземців терміну перебування на території України (90 днів протягом 10 днів) зазначений громадянин ухилявся від виїзду з України, відмітки про продовження терміну перебування на території України в паспортному документі іноземця відсутні, законне джерело існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

За порушення правил перебування на території України, 11 жовтня 2019 року працівниками Головного управління ДМС у Закарпатській області відносно громадянина Афганістану ОСОБА_1 складено проткол про адміністративне правопорушення ПР НОМЕР_1 за ознаками ч.1 ст.203 КУпАП та винесено постанову ПН МЗК №000050 про накладення на відповідача адміністративного стягнення у розмірі 1700 грн.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що відповідач, перебуваючи в нелегальному становищі, порушував міграційне законодавство України, у строк, встановлений в рішенні про його примусове повернення з території України, не виїхав, був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Крім того, встановлено, що відповідач не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", оскільки належних та допустимих доказів того, що повернення ОСОБА_1 до Афганістану буде загрожувати його життю або свободі; небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки, суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції не надано.

Згідно ч.4 ст.46 КАС України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до вимог ч.3 ст.29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Згідно ч.1 ст.30 центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави (ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Відповідно до вимог ч.1 ст.288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Належних та допустимих доказів переслідування ОСОБА_1 за політичними мотивами в Афганістані суду не надано.

Окрім цього, колегія суддів суду апеляційної інстанції вказує, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відносно відповідача обставин, які вказані у наведених вище положеннях, які унеможливлюють примусове видворення за межі території України, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення встановлених правил перебування іноземців на території України та проживання без дозволів на право перебування на території держави, не виконав рішення про його примусове повернення, доказів про наявність постійного місця проживання та близьких родичів на території України суду не надано, до органів та підрозділів міграційної служби з заявою і документами необхідними для вирішення питання про продовження строку перебування або про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався та своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9, 16, 23, 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та підлягає видворенню за межі території України.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Афганістану ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2019 року в справі № 461/8778/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 03 березня 2020 року.