Справа № 219/2184/19
Суддя: Хомченко Л. І.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/2184/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

у складі судді Хомченко Л.І.,

секретар Останкевич Є.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бахмут адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Головко Артема Ігоровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДПО18 № 353722 від 20.02.2019 року; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення від 20.02.2019 року.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою інспектора Бахмутського ВП ГУНП в Донецької області від 20.02.2019 року серія ДПО18 № 353722, його було визнано винним у скоєнні 20.02.2019 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП - керування автомобілем в якому не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла, та накладено штраф у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

20.02.2019 року він рухався на своєму автомобілі марки ВАЗ-21074 державний номер НОМЕР_1 з м. Бахмут в м. Соледар на роботу. Розпочинаючи рух, перевірив технічну справність основних елементів авто: коліс, шин, гальмівної системи, рульового керування, двигуна та світлових приладів. Всі вузли та агрегати на момент перевірки були у справному робочому стані.

В м. Соледар по вул. Полковникова, його автомобіль був зупинений інспектором поліції, на тій підставі, що він рухався в автомобілі в якому не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. Він пояснив інспекторові, що перед початком руху перевірив справність агрегатів автомобіля, в тому числі і світлових приладів, які робили.

Під час руху він не зупинявся, оскільки не було потреби. Помітити під час руху, що не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла він фізично не міг, оскільки в м. Соледар добре освітлення від вуличних ліхтарів, а також окрім лампи лівої фари яка не горіла в режимі ближнього світла в нього горів габарит та підфарник. В присутності інспектора він попросив дати йому можливість здійснити заміну лампи з непрацюючої лівої фари на працюючу з правої фари, але працівник йому заявив, що в цьому немає потреби, достатньо включити аварійний сигнал та доїхати до місця де можна відремонтувати автомобіль. Всі його усні пояснення працівник поліції не прийняв до уваги, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись, що не перешкоджає розгляду справи, відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України.

Позивач у попередніх судових засіданнях заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Відзив на позовну заяву до суду від відповідача не надходив, будь-яких доказів, висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, в порядку ст. 162 КАС України, до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

ДПО18 № 353722, його було визнано винним у скоєнні 20.02.2019 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП - керування автомобілем в якому не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла, та накладено штраф у розмірі 340 (триста сорок) гривень

Згідно постанови про адміністративне правопорушення ДПО18 № 353722 від 20.02.2019 року, яка винесена інспектором сектору реагування патрульної поліції Бахмутського відділу поліції Головко А.І. стосовно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 20.02.2019 року керував транспортним засобом ВАЗ-21074, державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Соледар по вул. Полковникова, в якому не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла, чим порушив п.31.4.3.в ПДР України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Відповідач в судове засідання не з`явився, доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, не надав, відзиву щодо пред`явленого адміністративного позову, не направив

Положеннями ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що в матеріалах справи відсутні належні, достатні та достовірні докази, які б підтвердили факт порушення позивачем ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху.

В силу вимог ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, суд приходить до висновку, що постанова підлягає до скасування, як така, що винесена без повного з`ясування обставин справи.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому позов підлягає до задоволення, шляхом скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.247, 251, 252, 258, 280, 283, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Головко Артема Ігоровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 353722 від 20.02.2019 року.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. ч.1 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - закрити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.І. Хомченко