Справа № 686/34508/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/34508/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бондарчук В.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

27 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Ткач Я.С.,

преставника відповідача: Рисюка П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася в Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області із позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції (відповідача) про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАК №1869575 від 16 грудня 2019 року, згідно якої її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн.

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області рішенням від 23.01.2020 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що відеозаписом із нагрудної камери поліцейського ВХ00166, та відео події, що було зафіксовано на відеореєстратор патрульної машини, які були оглянуті в судовому засіданні, та на яких зафіксовано виконання маневру обгону водієм автомобіля «Аudi Q7» д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а саме завершення обгону на самому пішохідному переході із перебуванням частини автомобіля на смузі для зустрічного руху, подальшої зупинки транспортного засобу саме автомобіля «Аudi Q7» д.н.з НОМЕР_1 , а не схожого на нього автомобіля, демонстрація відповідного відеозапису Грубій Л.М., та в подальшому складання постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги позивач зазначає, що доказів вчиненого адміністративного правопорушення їй надано не було, тільки зазначено, що доказом є відеофіксація події, що долучена до постанови, винесена постанова не відповідає вимогам законодавства, не було здійснено замрів та не складено схему обгону, постанова не містить посилання на технічний засіб, яким було здійснено відеозапис, а отже відповідний доказ є неналежним.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що на відеозаписі з автомобільного відеореєстратора (Додаток 1, відео файл Video_12-59-07») зафіксовано, як водій т.з. AUDI Q7 д.н.з. НОМЕР_1 здійснює маневр обгону перед пішохідним переходом, та завершує його після проїзду вказаного переходу, при цьому, перед перехрестям на одній опорі встановлений попереджувальний дорожній знак 1.22 «Перехрещення з другорядною дорогою» та знак 1.32 «Пішохідний перехід», та в подальшому встановлені дорожні знаки 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід». Крім цього, перед перехрестям та пішохідним переходом на проїзній частині нанесена вузька суцільна горизонтальна лінія дорожньої розмітки 1.1. (Додаток №1, фото №«1», «2», «Video»). Після зупинки транспортного засобу, Інспектор підійшов до водія, представився, пояснив причину зупинки, а саме обгін ближче ніж за 100 метрів перед пішохідним переходом поза населеним пунктом, та продемонстрував водію відеозапис з автомобільного відео реєстратора службового автомобіля на якому зафіксовано факт правопорушення, на що водій гр. ОСОБА_1 пояснила, що обгін розпочала ще до попереджувальною знаку 1.32 «Пішохідний перехід» (Додаток 1, файл «»).

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.12.2019 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАК №1869575 за порушення вимог п.14.6.в. Правил дорожнього руху, що полягало у здійсненні під час керування автомобілем «Аudi Q7» д.н.з НОМЕР_1 на автомобільній дорозі М-12 обгону іншого транспортного засобу поза межами населеного пункту ближче 100 м. до пішохідного переходу. Зазначеною постановою водія ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідні обставини підтверджуються копією постанови серії ЕАК №1869575 від 16.12.2019, відеозаписом із нагрудної камери поліцейського ВХ00166, та відео події, що було зафіксовано на відеореєстратор патрульної машини, які були оглянуті в судовому засіданні, та на яких зафіксовано виконання маневру обгону водієм автомобіля «Аudi Q7» д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а саме завершення обгону на самому пішохідному переході із перебуванням частини автомобіля на смузі для зустрічного руху, подальшої зупинки транспортного засобу саме автомобіля «Аudi Q7» д.н.з НОМЕР_1 , а не схожого на нього автомобіля, демонстрація відповідного відеозапису Грубій Л.М., та в подальшому складання постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 14.6 в ПДР визначено, що обгін заборонено ближче ніж за 100 м перед пішохідним переходом - поза населеним пунктом;.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил обгону, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом першої інстанції, водію ОСОБА_1 було роз`яснено її права, продемонстровано відеозапис з місця події, зафіксований на відеореєстратор розташований у патрульній машині, про що інспектором поліції було повідомлено позивача, та що зафіксовано також на нагрудну камеру ВХ00166, посилання на відеозапис з місця події міститься і в оскаржуваній постанові.

Також зазначено, що відеозапис вчиненого адміністративного правопорушення посилання на який міститься в оскаржуваній постанові визнати недопустимим доказом не можна, оскільки підстави визначені ст.74 КАС України для цього відсутні.

При цьому, згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів переглянувши відеозапис з автомобільного відеореєстратора встановила, що водій т.з. AUDI Q7 д.н.з. НОМЕР_1 здійснює маневр обгону перед пішохідним переходом, та завершує його після проїзду вказаного переходу, що вказує на наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Роз`яснення позивачу вимог статті 268 КУпАП та статті 63 Конституції України зафіксовано на відеозаписі з нагрудного відео реєстратора (Додаток 1, відео файл «»).

Доводи апеляційної скарги з посиланням на правові позиції викладені в постановах Верховного суду у справах №760/3696/16-a, №216/5226/16-a, №201/17446/16-a, №760/3696/16-a, 216/5226/16-a колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані справи не є тотожними iз даною справою.

Колегія суддів не приймає доводи скаржника, що постанова не містить посилання на технічний засіб, яким було здійснено відеозапис, а отже відповідний доказ є неналежним, оскільки постанова серії ЕАК №1869575 від 16.12.2019 в пункті 9 містить посилання на відеозапис із нагрудної камери поліцейського ВХ00166, який разом із відеозаписом із автомобільного відеореєстратора, свідчать про наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП водієм ОСОБА_1 , а тому є належним доказом по справі.

Щодо необхідності здійснювати заміри при встановлені зазначеного правопорушення, то колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1.10 ПДР України визначено, що обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху. Отже обгін це триваюча в часі дія, яка завершується з моменту повернення транспортного засобу із зустрічної смуги руху. З оглянутого відеофайлу встановлено, що транспортний засіб AUDI Q7 д.н.з. НОМЕР_1 в момент обгону (перебуваючи на зустрічній смузі руху) знаходився на пішохідному переході, тому дане правопорушення є очевидним і на думку суду спеціальні заміри відстані проводити немає потреби.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.