Справа № 420/7042/19
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

03 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/7042/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Кравця О.О.

Суддів: Домусчі С.Д. , Турецької І.О.

розглянувши заяву представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відвід колегії суддів Кравця О.О., Домусчі С.Д., Турецької І.О. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

13.02.2020 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 420/7042/19 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Зазначена справа в порядку ст. 31 КАС України розподілена на колегію суддів: Кравця О.О. (головуючий), Домусчі С.Д.,Коваля М.П.

14.02.2020 року справу було передано головуючому - судді Кравцю О.О.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2020 року визначений склад колегії Кравця О.О. (головуючий), Домусчі С.Д.,Турецької І.О.

02.03.2020 року до апеляційного суду надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відвід колегії суддів Кравця О.О., Домусчі С.Д., Турецької І.О., в якій відповідач посилається на той факт, що Потапчук В.О. займав посаду судді у Одеському апеляційному адміністративному суді з 30.10.2008 року та П`ятому апеляційному адміністративному суді з 01.10.2018 року по 04.10.2019 року ,розгляд справи може привести до виникнення потенціального конфлікту інтересів. Визначення якого встановлено законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII.

Відповідно до нової редакції ч.4 ст.40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частина 11 цієї ж статті визначає, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Виходячи з положень ч.3 ст.3 КАС України, яка визначає, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, а також враховуючи, що наступне судове засідання по даній справі призначено у порядку письмового провадження, то заява про відвід підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст.40 КАС України в редакції. яка набрала чинності з 08.02.2020 року.

Відповідно до вимог ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст.37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, адміністративним процесуальним законодавством визначений вичерпний перелік підстав, за якими суддя (колегія суддів) не може брати участь в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу.

Проаналізувавши доводи заявника щодо відводу колегії суддів, колегія суддів доходить висновку про відсутність у заяві обставин, за яких суддя підлягає відводу від розгляду справи, а отже - і про необґрунтованість заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 КАС України, у разі задоволення відводу (самовідводу) одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38 та див. рішення у справі "Газета Україна-Центр проти України" (заява № 16695/04), рішення від 15 липня 2010 року (набуло статусу остаточного від 15 жовтня 2010 року), п.п. 28-32),

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996-III).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998-VIII).

Згідно п.2.5. " Бангалорських принципів поведінки суддів", схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 р. суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, у тому числі , коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

У "Основних принципах незалежності судових органів", схвалених резолюціями № 40/32 та № 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, зазначено:" Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з яких би то не було причин".

Колегія суддів зазначає, що посилання представника відповідача на той факт, що Потапчук В.О. займав посаду судді у Одеському апеляційному адміністративному суді з 30.10.2008 року та П`ятому апеляційному адміністративному суді з 01.10.2018 року по 04.10.2019 року та розгляд справи може привести до виникнення потенціального конфлікту інтересів є безпідставними

Зокрема, ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №520/14056/17 зазначено, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо однією із сторін у справі є суд, в якому розглядається справа, або суддя цього суду.

Згідно з частиною першою статті 28 КАС України підсудність справи, у якій однією із сторін є суд або суддя суду, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами, визначається ухвалою суду вищої інстанції, постановленою без повідомлення сторін.

Зі змісту розпорядження та обставин цієї справи вбачається, що позивачем у справі є суддя у відставці, який колись працював суддею Одеського апеляційного адміністративного суду, до якого в апеляційному порядку оскаржено рішення суду першої інстанції.

У розумінні положень пункту 6 частини першої статті 29 КАС України підставою для передачі адміністративної справи на розгляд іншого адміністративного суду може бути, якщо однією із сторін у справі є суддя суду, в якому розглядається справа, і не може бути, коли подає особа, яка володіє приналежністю до статусу судді (суддя у відставці), але не є суддею (професійним суддею) - посадовою особою наділеною виключними повноваженнями на здійснення правосуддя, зокрема й у суді, в якому розглядається справа позивача.

Питання відводу та передачі справи до розгляду до іншого суду , які врегулювані ст.28,29 КАС України, є різними за своєю правовою природою.

Разом з тим, у заяві Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не наведено обставин, які б вказували на упередженість чи необ`єктивність колегії суддів Кравця О.О., Домусчі С.Д., Турецької І.О. при здійсненні правосуддя у даній справі.

Крім того, жодних доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість суддів Кравця О.О., Домусчі С.Д., Турецької І.О. в результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які б викликали сумнів у їх упередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід колегії суддів не вбачається.

Враховуючи викладене, оцінивши доводи, що мають значення для вирішення заяви, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та практику Європейського суду з прав людини, необхідність дотримання гарантій права на справедливий суд та зміцнення довіри громадськості до суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відвід колегії суддів,внаслідок її необґрунтованісті.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 242, 311, 325, 328 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відвід колегії суддів Кравця О.О., Домусчі С.Д., Турецької І.О. - визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід Кравця О.О., Домусчі С.Д., Турецької І.О. направити до канцелярії П`ятого апеляційного адміністративного суду для передачі іншому судді в порядку, передбаченому ст.31 КАС України, для вирішення питання про відвід.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Домусчі С.Д. Турецька І.О.