Справа № 826/3985/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

03 березня 2020 року справа №826/3985/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про невиконання відповідачем судового рішення та застосування заходів в порядку судового контролю в адміністративній справі

за позовом1. ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1, ОСОБА_1 ) 2. ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2, ОСОБА_2 )
доДержавної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України (далі по тексту - відповідач, Держегеокадастр)
провизнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1, ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2, ОСОБА_2 ) звернулись до суду із адміністративним позовом до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України (далі по тексту - відповідач, Держегеокадастр України), в якому просили: 1) визнати, що відповідач порушив конституційні права позивачів на отримання обґрунтованої відповіді (достовірної і повної інформації), які гарантовані статтями 32, 34 і 40 Конституції України і статтею 8 Конвенції; 2) визнати, що відповідач не діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки не вчинив дій щодо перевірки земельно-кадастрових документів земельних ділянок позивачів згідно інформації, представленої у їх заявах №01/06 від 24 червня 2016 року і №02/08 від 07 серпня 2016 року, та надав неповну і суперечливу інформацію; 3) визнати, що тривалі протиправні дії структурних підрозділів і керівництва відповідача, які унеможливлюють позивачам мирне володіння і розпорядження своєю землею, мають ознаки їх дискримінації за майновим станом, що є порушенням їх прав і свобод, гарантованих статтею 24 Конституції України, статтею 14 Конвенції і статтею 1 Протоколу №12 до Конвенції; 4) встановити чинність: державного акта на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :06:002:0001, надану для обслуговування житлового будинку (власники гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 ), зареєстрованого 17 травня 2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:05:438:00939; державного акта на земельну ділянку площею 0,1123 га з кадастровим номером :06:002:0003, надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_1 ), зареєстрованого 15 січня 2003 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1147; державного акта на земельну ділянку площею 0,1124 га з кадастровим номером :06:002:0009 надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_2 ), зареєстрованого 09 вересня 2004 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:04:438:00852; 5) зобов`язати відповідача провести перевірку (з використанням незалежного структурного підрозділу) наявних у Відділі Держгеокадастру у міста Львові земельно-кадастрових документів земельних ділянок, що розташовані в межах вулиць Лісна і Піскова, за результатами якої: підтвердити або обґрунтовано заперечити наявність документів (Державних актів, Поземельних книг тощо; зареєстрованих або не зареєстрованих у Державному земельному кадастрі) щодо земельної ділянки/ділянок з адресою місцезнаходження АДРЕСА_1 , координати якої/яких відрізняються від координат земельних ділянок з кадастровими номерами :06:002:0001, :06:002:0002, :06:002:0003, :06:002:0004, :06:002:0009, земельно-кадастрові дані яких представлені у листі відповідача №К0-3717/0-0.21-2690/6-16 від 20 липня 2016 року та відповідають державним актам, додаткам (14-17, 19, 22); підтвердити або обґрунтовано заперечити наявність документів (Державних актів, Поземельних книг тощо; зареєстрованих або не зареєстрованих у Державному земельному кадастрі) щодо земельної ділянки/ділянок з адресою місцезнаходження АДРЕСА_1 , координати якої/яких накладаються або співпадають з координатами земельних ділянок з кадастровими номерами :06:002:0001, :06:002:0002, :06:002:0003, :06:002:0004, :06:002:0009, адресою місцезнаходження яких є вулиця АДРЕСА_1 ; результати перевірки з відповідним обґрунтуванням (зазначенням підстав реєстрації і наданням копій відповідних документів у випадку виявлення ділянок із вказаними ознаками) вислати позивачам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року закрито провадження в адміністративній справі №826/3985/17 в частині позовних вимог про встановлення чинності: державного акта на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :06:002:0001, надану для обслуговування житлового будинку (власники гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 ), зареєстрованого 17 травня 2005 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:05:438:00939; державного акта на земельну ділянку площею 0,1123 га з кадастровим номером :06:002:0003, надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_1 ), зареєстрованого 15 січня 2003 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1147; державного акта на земельну ділянку площею 0,1124 га з кадастровим номером :06:002:0009 надану для ведення садівництва (власник гр. ОСОБА_2 ), зареєстрованого 09 вересня 2004 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:04:438:00852.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року, адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправними дії Держгеокадастру, які виразилися у наданні неповної відповіді на заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09; зобов`язано Держгеокадастр повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09 та надати на них обґрунтовані та повні відповіді з урахуванням висновків суду; в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

На виконання рішення від 22 травня 2018 року Окружний адміністративний суд міста Києва 25 вересня 2019 року видав позивачам виконавчі листи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року визнано протиправними дії Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17; повідомлено Держегеокадастр про необхідність вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року; зобов`язано Держегеокадастр повідомити Окружний адміністративний суд міста Києва про вжиті заходи у 10-денний термін з дня набрання даною ухвалою законної сили; встановлено строк у десять днів з дня набрання даною ухвалою законної сили для подання звіту про виконання рішення; попереджено Держегеокадастр про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

02 грудня 2019 року відповідачем подано до суду звіт про виконання судового рішення, до якого долучено копії листів про розгляд звернень позивачів.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якій позивачі просять: 1) визнати, що Держегеокадастром не виконано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17 щодо надання обґрунтованих і повних відповідей на їх заяви від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09; 2) у прийнятті звіту Держегеокадастру про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17 відмовити; 3) встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17; 4) накласти на керівника Держегеокадастру штраф у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб за тривале ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17.

Частиною четвертою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Заяву позивача призначено до судового розгляду на 22 січня 2020 року; у судове засідання представники учасників справи не прибули, у зв`язку із чим на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд заяви у письмовому провадженні.

Розглянувши заяву позивачів про невиконання відповідачем судового рішення та застосування заходів в порядку судового контролю, суд звертає увагу на наступне.

Стаття 1291 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Конвенція) визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується зі змістом статті 1291 Конституції України.

Таким чином, особа, якій належить виконати рішення суду, що набрало законної сили, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання у чіткій відповідності до висновків суду, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України а наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини третьої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Таким чином, у разі неподання суб`єктом владних повноважень у встановлений судом строк звіту про виконання судового рішення, яке набрало законної сили, або за наслідками розгляду такого звіту суд має право накласти на керівника такого суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, розглядаючи питання накладення штрафу, необхідно встановити, що рішення не виконано повністю або в частині, з`ясувати причини невиконання судового рішення, встановити керівника, відповідального за виконання постанови. Якщо під час судового розгляду цього питання буде встановлено, що посадова особа або орган, відповідальні за виконання рішення, діяли добросовісно, фактично виконали постанову суду, то саме лише неподання звіту не містить складу правопорушення, за яке можлива юридична відповідальність у вигляді штрафу.

Як встановлено вище, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року зобов`язано Держгеокадастр повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 24 червня 2016 року №01/06, 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09 та надати на них обґрунтовані та повні відповіді з урахуванням висновків суду.

При цьому у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року суд дійшов наступних висновків: "Матеріали справи підтверджують та не спростовано відповідачем жодними засобами доказування, що лист відповідача від 20 липня 2016 року на заяву позивачів від 24 червня 2016 року №01/06 не містить вичерпної відповіді на питання №3 заяви стосовно підстав втрати чинності державного акту на право власності на земельну ділянку від 09 вересня 2004 року на земельну ділянку площею 0,1124 га з кадастровим номером :06:002:0009, про що зазначено у листі відповідача від 20 липня 2016 року.

Лист відповідача від 20 липня 2016 року не містить причин не внесення даних про земельні ділянки позивачів, перелічені у заяві від 24 червня 2016 року №01/06, станом на 20 червня 2016 року до публічної електронної кадастрової карти України, а містить лише констатування факту внесення такої інформації станом на день формування відповіді на заяву від 24 червня 2016 року №01/06, що свідчить про неповну відповідь на питання №5-№8 заяви позивачів від 24 червня 2016 року №01/06.

Окрім того, лист відповідача від 07 вересня 2016 року на заяву позивачів від 07 серпня 2016 року №02/08 також не містить повних відповідей на усі викладені у заяві питання позивачів та належного обґрунтування відсутності відповідей на усі питання.

Так, лист відповідача від 07 вересня 2016 року не містить відповіді на питання №2 заяви від 07 серпня 2016 року.

У заяві від 07 серпня 2016 року №02/08 позивачі зазначали та звертали увагу відповідача на те, що у листі відповідача від 20 липня 2016 року №КО-3717/0-0.21-2690/6-16 стосовно однієї із земельних ділянок позивачів зазначено, що "...площею 0,1124 га з кадастровим номером :06:002:0009, надану для ведення садівництва відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку (втратив чинність), зареєстрованого 09.09.2004 у Книзі записів ... , виданого на підставі договору дарування земельної ділянки від 13.12.2003 серії ВВА № 381769 та ухвали Львівської міської ради №102 від 31.10.2002 взамін державних актів на право власності на земельну ділянку, зареєстрованих за №№1146 та 1148 (колишній власник гр. ОСОБА_2 ).".

Підстави втрати чинності вищезазначеного державного акту від 09 вересня 2004 року у листі від 20 липня 2016 року відсутні, як наслідок, позивачі в заяві від 07 серпня 2016 року №02/08 просили, серед іншого, підтвердити факт втрати чинності Державного акта права власності на земельну ділянку 0,1124 га (власник гр. ОСОБА_2 ) із кадастровим номером :06:002:0009, зареєстрованого 09 вересня 2004 року у відповідній Книзі записів та повідомити позивачам правові підстави втрати чинності вищезазначеного акта із зазначенням всіх необхідних реквізитів наявних у таких випадках документів.

Проте, лист відповідача від 07 вересня 2016 року не містить відповіді на вищезазначене питання №2 заяви позивачів від 07 серпня 2016 року №02/08.

Окрім того, у листі відповідача від 07 вересня 2016 року без належного обґрунтування міститься інформація протилежна інформації, яка містилася у листі відповідача від 20 липня 2016 року, а саме зазначено про чинність вищезазначеного державного акта від 09 вересня 2004 року, без належного обґрунтування зазначення у двох листах протилежної за змістом інформації.

Лист відповідача від 07 вересня 2016 року не містить також повної відповіді на питання №3 заяви позивачів від 07 серпня 2016 року №02/08, а зазначено лише, що в листі від 20 липня 2016 року надані відомості про земельні ділянки, які подавались Відділом Держгеокадастру у м. Львові до Державної податкової інспекції у м. Львові, зокрема, про їх площі та цільове призначення.

Проте, в листі відповідача від 20 липня 2016 року у відповідь на аналогічне питання заяви позивачів від 24 червня 2016 року №01/06 зазначено, що до податкового органу інформація надавалася Відділом Держгеокадастру у м. Львові протягом 2003-2014 років з періодичністю раз у півроку.

Отже, позивачі не отримали від відповідача повної відповіді на питання №3 заяви від 07 серпня 2016 року №02/08 без належного обґрунтування відсутності відповіді на питання №3.

В листі відповідача від 07 вересня 2016 року відсутня відповідь на питання №4 заяви позивачів від 07 серпня 2016 року №02/08, а міститься лише пропозиція позивачам скористатися офіційним веб-сайтом Держегеокадастру за відповідним посиланням.

Судом встановлено, що листи відповідача від 20 липня 2016 року, 07 вересня 2016 року та 20 жовтня 2016 року також не містять інформації про проведення перевірок, про які просили позивачі в своїх заявах від 24 червня 2016 року, 07 вересня 2016 року та 19 вересня 2016 року, або обґрунтування відсутності необхідності в проведенні таких перевірок.

Окрім того, матеріали справи підтверджують, що згідно повідомлення про вручення заява позивачів від 07 серпня 2016 року №02/08 отримана відповідачем 10 серпня 2016 року.

Проте, відповідь на заяву від 07 серпня 2016 року №02/08 направлена позивачам лише 14 вересня 2016 року, що свідчить про порушення відповідачем норм Закону України "про звернення громадян" щодо строків надання відповіді на заяву громадян.

З аналізу вищезазначених норм чинного законодавства, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що відповідачем під час надання відповідей на заяви позивачів від 24 червня 2016 року, 07 серпня 2016 року та 19 вересня 2016 року порушено норми чинного законодавства в частині надання повної та достовірної інформації за заявами громадян та норми законодавства щодо строків розгляду заяв громадян".

Як зазначено судом вище, 02 грудня 2019 року відповідачем подано звіт про виконання рішення суду, у якому зазначено, що відповідач виконав рішення суду та направив позивачу належним чином обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, а також надано копії листів від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 та №31-28-0.21-9803/2-19, якими позивачам надавались відповіді на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року.

Отже, з урахуванням висновків та резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року та ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року вбачається, що Держгеокадастр повинен був повторно розглянути заяви позивачів від 24 червня 2016 року №01/06, від 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09 та надати на них обґрунтовані та повні відповіді з урахуванням висновків суду.

Розглянувши поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду, суд звертає увагу на наступне.

В частині пункту 1 заяв позивачів від 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09, у якому просили: "Перевірити і повідомити позивачів про всі наявні записи в Поземельних книгах ти інших реєстраційних земельно-кадастрових документах за період 2003 - 2006 років щодо земельних ділянок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема про їх власників користувачів, площі, внесені зміни та підстави внесення цих змін тощо. Зокрема, перевірити документацію щодо ділянок із кадастровими номерами №№:06:002:0001, :06:002:0003, а особливо :06:002:0002, 461013200:06:002:0004 і :06:002:0009, а можливо також іншими за вказаною вище адресою", суд звертає увагу, що лист від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 "Щодо питань 1, 2" не містить інформації про всі наявні записи в Поземельних книгах щодо земельних ділянок, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та про земельні ділянки із кадастровими номерами №:06:002:0002 та №461013200:06:002:0004 взагалі.

Щодо перевірки документації стосовно ділянок із кадастровими номерами №№:06:002:0001, :06:002:0003, а особливо :06:002:0002, 461013200:06:002:0004 і :06:002:0009, відповідачем зазначено: "Перевіривши всю наявну у Відділі у м. Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області документацію, яка стосується земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 у місті Львові повідомляємо, що записів у Поземельній книзі та інших документах, де могли бути вказані інші власники земельних ділянок, крім перерахованих вище не виявлено", однак дані про перевірку та про документи стосовно відповідних земельних ділянок, які підлягали перевірці відсутні, що свідчить про те, що відповідачем надано не повну інформацію за наслідками такої перевірки.

Стосовно пункту 2 заяв позивачів від 07 серпня 2016 року №02/08 та від 19 вересня 2016 року №01/09, у якому просили: "підтвердити факт втрати чинності Державного акта права власності на земельну ділянку 0,1124 га (власник гр. ОСОБА_2 ) із кадастровим номером :06:002:0009, зареєстрованого 09 вересня 2004 року у відповідній Книзі записів та повідомити позивачам правові підстави втрати чинності цього акта із зазначенням всіх необхідних реквізитів наявних у таких випадках документів", суд звертає увагу, що лист відповідача від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 не містить будь-якої інформації, у тому числі з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року.

В частині перевірки і повідомлення позивачам даних про власників земельних ділянок із кадастровими номерами №№:06:002:0001, :06:002:0003, :06:002:0009, які на даний час є відображені в публічній електронній кадастровій карті України і про те, чи ці ділянки є зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , лист відповідача від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 не містить відповіді на вказане запитання, а лише інформацію про можливість отримання відповідного витягу із Державного земельного кадастру.

Відповіді на запитання пунктів 1, 3 заяви позивачів від 24 червня 2016 року №01/06, звіт про виконання судового рішення також не містить, а саме відсутня інформація щодо наявності/відсутності запису/записів в Поземельній книзі та інших реєстраційних документах, де вказані інші власники/інший власник земельних ділянок/земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , ніж ті, що перераховані у заяві від 12 березня 2016 року.

Відповідачем у листі від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 зазначено, що зміни до категорій чи цільових призначень вищевказаних земельних ділянок з 2003 року не вносились, однак інформація про внесення інших змін до відомостей Поземельної книги, передбачених статтею 25 Закону України "Про Державний земельний кадастр" стосовно запитуваних земельних ділянок, а також підстави внесення таких змін у разі їх наявності відсутні.

Враховуючи викладене, зміст звіту про виконання судового рішення та листів від 28 листопада 2019 року №31-28-0.21-9802/2-19 та №31-28-0.21-9803/2-19 не узгоджується із висновками рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року та суперечить змісту його резолютивної частини, оскільки не містить обґрунтованих та повних відповідей з урахуванням висновків суду, а тому вказані листи не можуть вважатись виконанням рішення суду.

Наведене вказує про наявність правових підстав для встановлення нового строку для подання звіту про виконання постанови та накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що поважних причин невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17 відповідачем не повідомлено, а судом не виявлено; можливістю продовження процесуального строку в порядку статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач не скористався та не звертався до суду із клопотанням щодо продовження строку подання звіту про виконання рішення.

Пунктом 10 Положення про Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 передбачено, що Держгеокадастр очолює Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за пропозицією Комісії з питань вищого корпусу державної служби.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд встановив, що керівником Держгеокадастру та особою, відповідальною за виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17 є ОСОБА_3 .

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора вказав, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин сьомої, дев`ятої, пункту 2 частини шістнадцятої статті 2368 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З огляду на це посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права на судовий захист.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про достатність підстав для накладення штрафу на керівника відповідача - суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

Відповідно до приписів частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України розмір можливого штрафу за неподання звіту про виконання рішення знаходиться у межах від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено, що в 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2 102,00 гривень.

Визначаючи розмір штрафу, суд дійшов висновку про необхідність його застосування у мінімальному розмірі, тобто, на рівні двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з того, що порушення встановлені за наслідками розгляду звіту про виконання рішення допущено відповідачем вперше.

Таким чином, у зв`язку із відсутністю доказів виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17, суд вважає за необхідне накласти на Голову Держгеокадастру штраф на рівні двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 42 040,00 грн. (2 102,00 грн. х 20); при цьому, половину штрафу у розмірі 21 020,00 грн. належить стягнути на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , іншу половину у розмірі 21 020,00 грн. стягнути на користь Державного бюджету України.

Враховуючи викладені обставини, суд також вважає за необхідне встановити Держгеокадастру новий строк в один місяць з дня набрання даною ухвалою законної сили для подання звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17.

У свою чергу, оскільки Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено можливості відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення, заява позивачів у цій частині задоволенню не підлягає.

Стягувачами за даною ухвалою є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) та Державна судова адміністрація України (, адрес: 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5; боржником - голова Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий).

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про про невиконання відповідачем судового рішення та застосування заходів в порядку судового контролю задовольнити частково.

2. Визнати звіт Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17 таким, що не підтверджує його виконання.

3. Накласти на керівника Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий) штраф у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 42 040,00 грн. (2 102,00 х 20) за наслідками розгляду звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17.

4. Половину штрафу у розмірі 21 020,00 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), іншу половину у розмірі 21 020,00 грн. - на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 21081100).

5. Встановити Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру України строк в один місяць з дня набрання даною ухвалою законної сили для подання звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2018 року у справі №826/3985/17.

6. Попередити керівника Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України - ОСОБА_3 про те, що за правилами частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

7. Попередити керівника Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України - ОСОБА_3 про те, що відповідно до частини сьомої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

8. В іншій частині заяви відмовити.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов