Справа № 360/4057/19
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року справа №360/4057/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Утек-Мод» на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 360/4057/19 (головуючий І інстанції Смішлива Т.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Утек-Мод» до Головного управління ДПС у Луганській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та пені,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Утек-Мод» (далі позивач, товариство, ТОВ «Утек-Мод») звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області (далі відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області (далі відповідач-2), в якому просило: визнати протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Луганській області щодо не внесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування ТОВ «Утек-Мод» за липень 2015 року; стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Утек-Мод» узгодженої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2015 року в сумі 388870,00 грн; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області на користь ТОВ «Утек-Мод» у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за липень 2015 року.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року адміністративний позов ТОВ «Утек-Мод» в частині позовних вимог про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2015 року в сумі 388870,00 грн залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким направити справу в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що товариством вчинено всі, передбачені законом, дії щодо отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, відсутність достатньої чіткості у національному законодавстві щодо порядку отримання платником бюджетного відшкодування порушує принцип верховенства права стосовно «якості» закону та юридичної визначеності. Зазначене порушує «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права позивача на мирне володіння майном, що є підставою для вжиття заходів стосовно повного та належного юридичного захисту прав позивача на належне володіння майном, на яке він має право в силу вимог національного законодавства та обумовлених вище рішень суду винесених у справах за позовом даного платника. Апелянт наголошує, що строк звернення до суду не пропущений, вважає, що строк звернення до суду необхідно обліковувати від дати набрання законної сили рішенням Луганського окружного адміністративного суду в справі № 360/3762/18, оскільки вказаним рішенням суду встановлено порушення права позивача на отримання належної йому суми бюджетного відшкодування ПДВ бездіяльністю контролюючих органів - Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку та Головного управління ДПС у Луганській області, яка полягає у не складанні та не направленні до органу держказначейства висновку із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню (до 01.04.2017), та в ухиленні від внесення до Реєстру інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування (з 01.04.2017). Рішення в справі № 360/3762/18 набрало законної сили 19.06.2019 і з цього моменту необхідно обліковувати строк звернення до суду. Також зазначено, що про внесення суми ПДВ за липень 2015 року в розмірі 388870,00 грн до Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовано, позивач дізнався лише з відзиву відповідача у даній справі. Тимчасовий реєстр на даний час не працює, а тому вважає, що строк, визначений ст. 102 Податкового кодексу України, ним не пропущено (т. 1 а.с. 220-228).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 3 ст. 122 КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою ст. 122 КАС України.

З огляду на викладене, строки звернення до суду з адміністративним позовом та порядок їх обчислення можуть встановлюватися також іншими законами, в тому числі Податковим кодексом України, в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин між сторонами.

Так, п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України передбачено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Отже, в межах спірних правовідносин строк звернення до суду з позовом про стягнення бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за липень 2015 року становить 1095 днів з дня виникнення такого права.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року в справі № 360/3762/18, залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року, має преюдиційне значення для цієї справи, оскільки рішення постановлено у справі за позовом ТОВ «Утек-Мод» до Головного управління ДПС у Луганській області і предметом спору у ній було визнання протиправною бездіяльність ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДПС у Луганській області та Головного управління ДПС у Луганській області в частині не складання та не направлення до органів державної казначейської служби висновків про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за періоди січень-лютий 2015 року, квітень-липень 2015 року, вересень-грудень 2015 року, невиконання пункту 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України, а саме: не підготовлено висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та не подано його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Під час розгляду справи № 360/3762/18 судом встановлено, що на виконання вимог п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України податковим органом проведено камеральну перевірку ТОВ «Утек-Мод», про що складено довідку у формі висновку від 18.12.2015 № 1267/12-14-15-03/14-38338502, згідно з якою порушень щодо формування бюджетної заборгованості з ПДВ не виявлено (т. 1 а.с. 55-67).

Згідно з пунктами 200.12, 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, контролюючий орган зобов`язаний був у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Під час розгляду справи № 360/3762/18 судом встановлено, що на виконання вимог п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України податковим органом проведено камеральну перевірку ТОВ УТЕК-МОД, про що складено довідку у формі висновку від 18 вересня 2015 року № 415/12-14-15-01/25-38338502 за липень 2015 року, згідно якої порушень не виявлено (том 1 а.с. 55-67).

Отже, податковий орган у строк до 29.09.2015 повинен був подати до управління Держказначейства висновок про відшкодування ТОВ «Утек-Мод» ПДВ по декларації за липень 2015 року, а Управління державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку до 02.10.2015 мало здійснити перерахування коштів на рахунок позивача.

Таким чином, з 03.10.2015, не отримавши бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2015 року, позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав.

З урахуванням положень спеціальної норми, п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, строк звернення до суду з вимогою про стягнення бюджетного відшкодування з ПДВ по декларації за липень 2015 року становить 1095 днів починаючи з 03.10.2015 та закінчився 02.10.2018.

Згідно з частиною першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Положення зазначеної статті судом не застосовано з огляду на те, що питання дотримання строків звернення до суду розглядається у підготовчому провадженні та судом надано позивачу достатній час для обґрунтування своєї позиції щодо дотримання строків звернення до суду, які викладено останнім у відповіді на відзив (т 1 а.с. 168-173) та додаткових поясненнях щодо строків звернення до суду (т 1 а.с. 184-188).

Так, позивач звернувся до суду з даним позовом 31.07.2019 та у відповіді на відзив стверджував про те, що ним не пропущено строк звернення до суду, оскільки його необхідно обраховувати від дати набрання законної сили рішенням суду у справі № 360/3762/18, тобто, з 19 червня 2019 року.

Однак, таку позицію позивача суд вважає хибною, оскільки строки, визначені статтею 102 Податкового кодексу України є присічними, отже, визнання бездіяльності податкового органу протиправною щодо неподання висновку про бюджетне відшкодування ПДВ за липень 2015 року не є підставою для поновлення цього строку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що неможливість вчасно звернутися з позовом зумовлена відсутність достатньої чіткості у національному законодавстві щодо порядку отримання платником бюджетного відшкодування, що порушує «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права позивача на мирне володіння майном, що є підставою для вжиття заходів стосовно повного та належного юридичного захисту прав позивача на належне володіння майном, на яке він має право в силу вимог національного законодавства та обумовлених вище рішень суду винесених у справах за позовом даного платника, не свідчить про наявність поважних причин для поновлення процесуального строку. Наведені обставини не можна вважати об`єктивно непереборними, та такими які безперервно існували на протязі 1095 днів, та позбавляли позивача можливості звернутись з зазначеним позовом до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи положення частини другої статті 183 КАС України та пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність за наслідками підготовчого провадження залишити без розгляду позов в частині стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2015 року у сумі 388870,00 грн у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, в іншій частині призначити справу до розгляду в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що про порушення свого права на отримання коштів бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які залишаються невиплаченими у зв`язку із невиконанням суб`єктом владних повноважень комплексу покладених на нього обов`язків, товариство дізналося або повинне було дізнатися, починаючи 03 жовтня 2015 року.

Відтак правильним є висновок суду першої інстанції про те, що подання Товариством до суду цього позову з вимогами про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2015 року в сумі 388870,00 грн залишено без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду лише 31.07.2019 свідчить про пропуск позивачем 1095-денного строку, встановленого пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України без поважних причин, у зв`язку з чим, суд першої інстанції залишив позов товариства без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240, частин третьої та четвертої статті 123 КАС України.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 травня 2019 року в справі № 810/1925/16.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статями 291, 308, 311, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Утек-Мод» на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 360/4057/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 360/4057/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 03 березня 2020 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар