Справа № 361/5596/17
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/5596/17 Суддя суду першої інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 15.08.2017 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком з 10.08.2017, в зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, як постраждалому від ЧАЕС III категорії, з урахуванням часу роботи позивача в зоні ЧАЕС, та скасувати дане рішення;

- зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком з 10.08.2017, в зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС III категорії, та 55 років встановленому для інвалідів війни, відповідно до ст.ст. 6, 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та нараховувати пенсію за віком + з її підвищенням на мінімальну пенсії по інвалідності в розмірі 110 % від 3,5 мінімальних пенсій за віком + додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС III категорії виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування норм міждержавного договору, право на які підтверджує посвідчення Серія НОМЕР_1 ;

- визнати протиправними дії/бездіяльність Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за ненадання даних про відмову в переведенні на іншу пенсію, ненадання результатів які розміри пенсійних виплат міг отримати позивач при отриманні пенсії за віком, або по пенсії з інвалідності;

- зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області компенсувати завдані позивачу матеріальні збитки в розмірі 1 000 гривень, та стягнути з відповідача кошти в розмірі 1 000 гривень за відмову в переведенні на пенсію за віком, компенсувати моральні збитки в розмірі 1 000 гривень, та стягнути кошти в розмірі 1 000 гривень, які підтверджуються тим, що, відповідач зловживаючи службовим становищем, безпідставно відмовив в переведенні позивача на пенсію за віком, в зв`язку з чим позивач зазнав емоційного стресу та тяжких моральних страждань;

- зобов`язати Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області надати позивачу звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018 позов задоволено частково:

- визнано протиправним рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 15.08.2017 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком з 10.08.2017, в зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, як постраждалому від ЧАЕС III категорії, з урахуванням часу роботи позивача в зоні ЧАЕС;

- зобов`язано Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком з 10.08.2017, в зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС III категорії, та 55 років встановленому для інвалідів війни, відповідно до ст.ст. 6, 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та нараховувати пенсію за віком + з її підвищенням на мінімальну пенсії по інвалідності в розмірі 110 % від 3,5 мінімальних пенсій за віком + додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС III категорії виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування норм міждержавного договору, право на які підтверджує посвідчення Серія НОМЕР_2 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задоволено частково, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018 скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним рішення Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 15.08.2017 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком з 10.08.2017 у зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, як постраждалому від ЧАЕС III категорії, з урахуванням часу роботи позивача в зоні ЧАЕС.

- зобов`язано Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про переведення останнього на пенсію за віком з 10.08.2017 у зв`язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС III категорії, та 55 років встановленому для інвалідів війни, відповідно до ст.ст. 6, 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року - без змін.

Позивачем 13.02.2019 до суду першої інстанції було подано заяву, у якій він просив зобов`язати відповідача надати звіт про виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018 та накласти на відповідача штраф, половину якого стягнути на користь позивача.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким заяву про накладення штрафу та зобов`язання надання звіту задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на наявності підстав для накладення на відповідача штрафу та його зобов`язання подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Позивачем неодноразово заявлялися відводи склади суду, які були залишені без задоволення.

Крім того, у судовому засіданні 25.02.2020 позивачу було оголошено попередження згідно статті 146 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а ухвалою апеляційного суду від 25.02.2020 визнано зловживанням процесуальними правами подання позивачем чергової заяви про відвід суддів, залишено її без розгляду та накладено на позивача штраф в порядку процесуального примусу.

Не зважаючи на це, позивач продовжував порушувати порядок у судовому засіданні 25.02.2020 та виявляти явну неповагу до суду, у зв`язку із чим, судом було вирішено видалити позивача із судового засідання в порядку статті 146 КАС.

Оскільки інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, судом вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 КАС.

Підстави для призначення розгляду справи у судовому засіданні відповідно до частини другої статті 311 КАС судом не встановлені, оскільки наявних у матеріалах справи документів достатньо для винесення обґрунтованого рішення.

Позивачем 26.02.2020 було подано заяву про заміну відповідача на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, а також про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Колегія суддів наголошує, що не зважаючи на застосування до позивача заходів процесуального примусу, ним у заяві продовжують допускатися вислови, що свідчать про явну неповагу до суду. До того ж, заява про заміну відповідача подана ним повторно з тих же підстав та без будь-яких доказів - у задоволенні аналогічної заяви позивача у судовому засіданні 25.02.2020 судом без виходу до нарадчої кімнати вже було відмовлено з підстав неподання позивачем будь-якого підтвердження необхідності такої заміни.

Крім того, заява в частині здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження не може бути задоволена, оскільки відповідно до частини першої статті 310 КАС апеляційний розгляд здійснюється <…> за правилами розгляду справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених цією главою.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви позивача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав про невстановлення вини та умислу керівництва відповідача щодо невиконання судового рішення, та, як наслідок, підстави для накладення штрафу відсутні. Відмовляючи у встановленні строку виконання судового рішення, суд першої інстанції вказав проте, що примусове виконання рішення здійснюється органами державної виконавчої служби.

Колегія суддів вважає такі мотиви суду першої інстанції помилковими.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, обов`язок щодо подання суб`єктом владних повноважень звіту згідно цієї норми може бути встановлений лише щодо рішення, яке підлягає виконанню, та лише судом, який таке рішення ухвалив.

Як зазначалося, позивач просив встановити відповідачу строк для подання звіту щодо виконання рішення суду першої інстанції, яке було скасоване судом апеляційної інстанції. Тому, питання встановлення строку для виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018 не підлягає вирішення в силу того, що таке рішення не є чинним.

У свою чергу, рішення по суті спору у даній справі було ухвалено Київським апеляційним адміністративним судом, а тому саме постанова цього суду від 24.05.2018 і є такою, що підлягає виконанню.

Як зазначалося, суд апеляційної інстанції у даній справі зобов`язав відповідача виключно розглянути повторно заяву позивача про переведення на пенсію за віком, не встановлюючи при цьому обов`язку щодо необхідності задоволення такої заяви та переведення позивача на пенсію іншого виду. Також судом не був встановлений конкретний спосіб виконання рішення - розгляд шляхом прийняття рішення чи направлення відповідного листа-відповіді.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням відповідача від 22.12.2018 відмовлено у задоволенні заяви позивача про переведення на пенсію за віком, а листом від 19.06.2018 № 6279/02 відповідач повідомив позивача про розгляд його заяви згідно рішення суду у даній справі.

За таких обставин, у колегії суддів відсутні підстави вважати рішення суду у даній справі невиконаним.

З наведених підстав, заява позивача в частині встановлення строку подання звіту не підлягає задоволенню.

Наявність у відповідних органів повноважень та здійснення ними примусового виконання судового рішення, жодним чином не є перешкодою для вирішення судом питання встановлення контролю за таким виконанням відповідно до статті 382 КАС.

Таким чином, мотиви суду першої інстанції в цій частині є помилковими.

Відповідно до частини другої статті 382 КАС за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, накладення штрафу за цією нормою може мати місце лише за результатами розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту. При цьому, повноваження щодо накладення у такому випадку штрафу слід нерозривно пов`язувати із встановленням судом обов`язку подання звіту згідно частини першої статті 382 КАС.

Матеріали справи не містять жодних доказів встановлення судом апеляційної інстанції строку для подання звіту щодо виконання судового рішення, а тому підстави для вирішення питання накладення на керівництво відповідача штрафу відсутні.

Добровільне подання суб`єктом владних повноважень до суду документу «Звіт про виконання судового рішення» не є підставою для вирішенням питання накладення штрафу за частиною другою статті 382 КАС.

До того ж, як зазначалося, у колегії суддів відсутні підстави вважати рішення суду у даній справі невиконаним.

З наведених підстав, заява позивача в частині накладення штрафу не підлягає задоволенню.

Питання ж наявності вини, умислу чи поважних причин невиконання судового рішення не є обставинами, які беззаперечно впливають на можливість накладення штрафу за частиною другою статті 382 КАС.

Таким чином, мотиви суду першої інстанції в цій частині є помилковими.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні заяви позивача, проте з помилкових мотивів.

У ході апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не встановлено обставин зацікавленості та необ`єктивності судді суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, а тому, відповідні мотиви скаржника відхиляються колегією суддів.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року в мотивувальній частині.

В іншій частині ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов