Справа № 160/12059/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) щодо відмови листом від 19.08.2019р. №5852/П-09 у зараховані до стажу двох років у галузі права за період роботи юрисконсультом юридичного відділу Управління торгівлі Новомосковського міськвиконкому та юрисконсультом Центрального універмага м.Новомосковська Дніпропетровської області з 07.08.1990р. по 12.03.1993р., згідно із розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.02.2019р. №04.4-59/46/2019, виданого Апеляційним судом Дніпропетровської області та у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язання відповідача на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.02.2019р., виданого Апеляційним судом Дніпропетровської області, зарахувати до стажу судді два роки у галузі права за період роботи юрисконсультом юридичного відділу Управління торгівлі Новомосковського міськвиконкому та юрисконсультом Центрального універмага м.Новомосковська Дніпропетровської області з 07.08.1990р. по 12.03.1993р.;
- зобов`язання відповідача на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.02.2019р., №04.4-59/46/2019, виданого Апеляційним судом Дніпропетровської області, провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 05.08.2018р. відповідно до стажу судді 25 років 09 місяців 05 днів.
В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідач відмовляючи у зарахування до стажу судді двох років роботи в галузі права, який передував призначенню на посаду судді Новомосковського районного суду та проведення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з 05.08.2018 року діяв протиправно, оскільки не звернув належної уваги на абзац 4 пункту 34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VІІI), за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення. Разом з цим відповідно до статті 137 Закону №1402-VІІI, у редакції станом на 05.08.2018 року, до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж роботи, вимога щодо якого визначена Законом та надає право для призначення на посаду судді. Наведене свідчить про наявність права у позивача на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково двох років роботи в галузі права під час роботи юрисконсульта юридичного відділу Управління торгівлі Новомосковського міськвиконкому та юрисконсультом Центрального універмагу міста Новомосковська Дніпропетровської області за період з 07.08.1990 року по 02.04.1992 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2019р. позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
20.01.2020 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що період роботи юрисконсульта юридичного відділу Управління торгівлі Новомосковського міськвиконкому та юрисконсультом Центрального універмагу міста Новомосковська Дніпропетровської області за період з 07.08.1990 року по 02.04.1992 року не зараховується до стажу відповідно до ст.135 Закону №1402-VІІI, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Дніпропетровської області рішенням Вищої Ради Юстиції №3152/0/15-16 від 08.12.2016 року, у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Згідно наказу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.12.2016 року №282/к суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату Апеляційного суду Дніпропетровської області з 16.12.2016 року.
Після звільнення позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та на день звільнення стаж роботи склав 23 роки 9 місяців 5 днів.
У лютому 2019 року позивач звернулась зі заявою до Апеляційного суду Дніпропетровської області про надання довідки про стаж роботи судді відповідно до статті 18 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 року №2509-VІІІ (далі Закон №2509-VІІІ), оскільки стажем професійної діяльності у сфері права є робота (стаж) юрисконсультом після здобуття вищої юридичної освіти, для пред`явлення в Пенсійний фонд.
05.02.2019 року Апеляційним судом Дніпропетровської області видано розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 №04.4-59/46/2019, в якому зазначено, що усього стаж роботи відповідно до частини 2 статті 137 Закону №1402-VІІI у редакції Закону №2509-VІІІ станом на 05.02.2019 року становить 25 років 9 місяців 5 днів і складається зі:
- роботи юрисконсульта юридичного відділу Управління торгівлі Новомосковського міськвиконкому та юрисконсульта Центрального універмагу міста Новомосковська Дніпропетровської області 2 роки;
- роботи на посаді судді Новомосковського районного суду Дніпропетровської області - 3 роки 4 місяці 24 днів;
- роботи на посаді судді Апеляційного суду Дніпропетровської області 20 років 9 місяців 05 днів.
З урахуванням вказаного розрахунку, позивач звернулась до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області зі заявою про зарахування до стажу судді роботу юрисконсульта юридичного відділу Управління торгівлі Новомосковського міськвиконкому та юрисконсульта Центрального універмагу міста Новомосковська Дніпропетровської області та про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно довідки апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2019 року.
19.08.2019 року відповідачем надано відповідь на звернення позивача №5852/П-09, в якій зазначено, що проведено перерахунок пенсії відповідно до п.4 ст.142 Закону №1402-VІІI, проте стаж роботи юрисконсультом з 07.08.1990 року по 03.02.1993 року згідно довідки №04.4-59/46/2019 від 01.02.2019 не враховано.
Отже, відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії та зарахуванню до стажу судді роботу юрисконсультом.
Не погоджуючись з відмовою у перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною третьою статті 142 Закону №2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Статтею 8 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ (діяв з 10.02.1993 року до 01.01.2012 року) на час призначення позивача на посаду судді Новомосковського районного суду Дніпропетровської області визначено, що суддею міг бути обраний громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менш двох років.
З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права мають судді, яких було обрано на посаду судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону вперше на день їх обрання.
04.08.2018 в газеті «Голос України» (144) опубліковано Закон України 12.07.2018 №2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (надалі Закон №2509-VIII). Закон України від 12.07.2018 №2509- VIII набрав чинності 05.08.2018.
Таким чином, редакція статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (чинна на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) стаж роботи судді, доповнено частиною другою згідно із Законом №2509-VIII від 12.07.2018 і діє в наступній редакції:
1. До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
2. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Судом встановлено, що позивач працювала юрисконсультом юридичного відділу Управління торгівлі Новомосковського міськвиконкому та юрисконсультом Центрального універмагу міста Новомосковська Дніпропетровської області за період з 07.08.1990 року по 02.04.1992 року.
Вперше на посаду судді Новомосковського районного суду Дніпропетровської області позивача призначено 12.03.1993 року.
Таким чином, при обранні на посаду судді, стаж роботи за юридичною спеціальністю, а саме юрисконсультом юридичного відділу Управління торгівлі Новомосковського міськвиконкому та юрисконсультом Центрального універмагу міста Новомосковська Дніпропетровської області, позивачу було враховано, що, також, підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 №04.4-59/46/2019 від 05.02.2019 року, наданим Апеляційним судом Дніпропетровської області, та копією трудової книжки позивача.
Відповідна правова позиція, також, міститься в рішенні Верховного суду від 14.03.2019 року №9901/2/19.
Суд не погоджується з твердженням відповідача, що чинним законодавством не передбачено проведення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з доданням стажу, оскільки внесені зміни до ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно із Законом № 2509-VIII від 12.07.2018, а саме: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді», дає право ОСОБА_1 на перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Як вбачається з наданого суду розрахунку стажу після перерахунку стажу роботи судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років ОСОБА_1 , вислуга років становить 25 років 9 місяців 5 днів.
Таким чином, позивач має право на перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 05.08.2018 року.
З огляду на викладене, до стажу роботи на посаді судді позивачу має бути зараховано стаж роботи на посаді юрисконсульта 2 роки, оскільки це прямо передбачено Законом, а отже у відповідача відсутні правові підстави відмовляти у зарахуванні такого періоду, а відтак і у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.
При винесенні рішення, судом враховується, що за приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 передбачено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24.06.1999 року № 6-рп/99, від 20.03.2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1.12.2004 року №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22.05.2008 року.

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про Закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Так, згідно із пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17.11.2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки - «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Оскільки положення щодо зарахування (перерахунок) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді здійснюється з дати набрання чинності Законом 2509-VІІ, тобто з 05.08.2018 року, тому зарахування стажу роботи та здійснення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді має бути проведено з 05.08.2018 року.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій щодо не зарахування до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення судді.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Приписами ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову фізичною особою немайнового характеру встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено - 1'921грн. 00коп.

Таким чином, на підставі ч.1 ст.139 КАС України, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати у розмірі 768грн. 40коп.

Керуючись ст.ст.9, 139, 241-246, 260-263, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 листом від 19.08.2019 року за №5852/П-09 у зарахуванні до стажу судді двох років у галузі права за період роботи юрисконсультом юридичного відділу Управління торгівлі Новомосковського міськвиконкому та юрисконсультом Центрального універмагу м.Новомосковська Дніпропетровської області з 07.08.1990 по 12.03.1993 роки, згідно Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 5 лютого 2019 року №04.4-59/46/2019, виданого Апеляційним судом Дніпропетровської області та у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу два роки роботи у галузі права за період роботи юрисконсультом юридичного відділу Управління торгівлі Новомосковського міськвиконкому та юрисконсультом Центрального універмагу м.Новомосковська Дніпропетровської області з 07.08.1990 по 12.03.1993 роки на підставі Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 5 лютого 2019 року, виданого Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 5 серпня 2018 року відповідно до стажу судді 25 років 09 місяців 05 днів на підставі Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 5 лютого 2019 року, №04.4-59/46/2019, виданого Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) судові витрати у розмірі 768грн.40коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова