Справа № 200/14546/19-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 р. Справа№200/14546/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні (за правилами загального позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул.Зелинського, 27-А, ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

17 грудня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 24.04.2019 року №327 про утримання надміру виплачених пенсій у розмірі 26938,54 грн.;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотримані суми пенсій внаслідок проведення утримання з них згідно з рішенням від 24.04.2019 року №327.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до ПФУ з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058 та у зв`язку зі звільненням з роботи. Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.04.2019 року №327 з позивача утримується переплата по пенсії в розмірі 26938,54 грн., яка утворилася в період з 01.08.2017 року по 24.01.2019 року, позивач вважає рішення незаконним та таким, що суперечить статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Виходячи з наведеного просить визнати протиправним та скасувати рішення пенсійного органу від 24.04.2019 року №327.

Відповідачем до суду надано відзив на адміністративний позов в якому зазначено, що позивач звернувся до управління з заявою від 25.01.2019 року. У квітні під час опрацювання заяви позивача було виявлено, що у зв`язку з тим що позивач з 23.08.2017 року був працюючим пенсіонером, який не досяг пенсійного віку та не повідомив управління про працевлаштування, він не мав право отримувати пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком на підставі ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (далі Закон №1058). Виходячи з наведеного Маріупольським ОУПФУ було прийнято рішення від 24.04.2019 року №327 про утримання надмірно отриманих пенсійних виплат у розмірі 26938,54 грн., яка утворилася в період з 01.08.2017 року по 24.01.2019 року. Отже на підставі зазначеного рішення з травня 2019 року з пенсії ОСОБА_1 щомісячно утримується переплата в розмірі 20% пенсії.

У зв`язку з викладеним відповідач просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 18.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 13.01.2020 року.

13.01.2020 року розгляд справи відкладено на 04.02.2020 року.

04.04.2020 року розгляд справи відкладено на 17.02.2020 року.

Ухвалою суду від 17.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду справи по суті спору на 02.03.2020 року.

Представник позивача або позивач до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Міжрайонної медико-соціальної експертної комісії №1 м.Маріуполя від 13.11.2019 року №81 в період з 2015 року по 2018 рік позивачу встановлено третю групу інвалідності,з 15.08.2018 року встановлено другу групу інвалідності.

29.07.2016 року Позивач звернувся до Маріупольського ОУПФУ із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058 у зв`язку зі звільненням з роботи.

З 01.06.2016 року було проведено перерахунок пенсії по інвалідності у зв`язку зі звільненням з роботи, а з 01.08.2016 року Маріупольським ОУПФУ зроблено перерахунок пенсії з додаванням стажу.

Також 01.08.2016 року ОСОБА_1 , як непрацюючого пенсіонера, згідно його заяви, було переведено на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

З 01.12.2016 року після проведення масового перерахунку у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність , розмір пенсії Позивача по

інвалідності в розмірі пенсії за віком складав 3041,60 грн.

З 01.05.2017 р., після проведення Маріупольським ОУПФУ масового перерахунку у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність склав 3042,25 грн.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 в період з 23.08.2017 року по 14.06.2019 року позивач працював у КДНЗ КТ «Ясла-садок №113 «Росинка» департаменту освіти Маріупольської міської ради.

25.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Маріупольського ОУПФУ із заявою про переведення на пенсію за віком.

В квітні 2019 року під час опрацювання заяви Позивача Маріупольським ОУПФУ було виявлено, що з 23.08.2017 року Позивач працював, але про вступ на роботу Маріупольське ОУПФУ не повідомив, у зв`язку з чим було виявлено переплату пенсії позивачу в розмірі 26938,54 грн.

В матеріалах справи міститься розписка-повідомлення в якій позивач власноруч просить утримати переплату з 23.08.2019 року у зв`язку з працевлаштуванням по 20% щомісячно до повної сплати. Зазначена розписка скріплена підписом позивача.

Рішенням Маріупольського ОУПФУ від 24.04.2019 року №327 вирішено утримати з позивача суму переплати по пенсії в розмірі 26938,54 грн, яка утворилася в період з 01.08.2017 року по 24.01.2019 року.

Позивач не погодившись з рішенням органу Пенсійного фонду звернувся до суду з цим позовом.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону № 1058-ІV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.

Згідно з статтею 33 Закону №1058-ІV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Непрацюючі особи з інвалідністю II групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності такого страхового стажу: у жінок - 20 років, а у чоловіків - 25 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 46 років включно; у жінок - 21 рік, а у чоловіків - 26 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 48 років включно; у жінок - 22 роки, а у чоловіків - 27 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 50 років включно; у жінок - 23 роки, а у чоловіків - 28 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 53 років включно; у жінок - 24 роки, а у чоловіків - 29 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 56 років включно; у жінок - 25 років, а у чоловіків - 30 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 59 років включно.

Непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Позивач вважає, що вимога щодо відсутності працевлаштування для отримання пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком стосується лише інвалідів 2 групи.

Системний аналіз статті 33 Закону №1058-ІV дає підстави стверджувати, що така умова стосується в тому числі інвалідів 3-ої групи.

Таким чином, влаштувавшись на роботу 23.08.2017 року до КДНЗ КТ «Ясла-садок №113 «Росинка», позивач втратив право на отримання пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком.

Постановою Правління Пенсійного фонду України віл 25.11.2015 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( далі - Порядок).

Згідно цього Порядку пенсіонери зобов`язані повідомляти органи Пенсійного фонду

про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати:

про вступ на роботу, звільнення з роботи, реєстрацію або зняття з обліку як фізичної особи -підприємця.

Оскільки позивач такого обов`язку не виконав, утворилася переплата пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону №1058-ІV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається і не заперечується сторонами той факт що позивач в період з 23.08.2017 року по 14.06.2019 року позивач працював у КДНЗ КТ «Ясла-садок №113 «Росинка» департаменту освіти Маріупольської міської ради. Крім того позивачем власноруч надано до пенсійного органу розписку в якій просить стягувати суму переплати пенсії у розмірі 20% щомісячно.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають (стаття 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 2, 9, 90, 139, 243-244, 246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул.Зелинського, 27-А, ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 02 березня 2020 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв