Справа № 640/6123/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6123/19 Головуючий у 1 інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Мельничука В.П.

Федотова І.В.

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому, просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управляння ДФС у м. Києві форми «Н» № від 20.12.2017 року в частині нарахування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних №88 від 19.01.2017 року; № 140 від 26.01.2017 року, № 37 від 12.01.2017 року, № 169 від 30.01.2017 року, № 25 від 10.01.2017 року, № 163 від 30.01.2017 року, №142 від 26.01.2017 року, № 41 від 12.01.2017 року, №75 від 17.01.2017 року, № 158 від 27.01.2017 року, № 51 від 13.01.2017 року, № 62 від 16.01.2017 року, № 145 від 26.01.2017 року, №63 від 16.01.2017 року, №136 від 25.01.2017 року, № 168 від 30.01.2017 року, № 116 від 24.01.2017 року, № 157 від 27.01.2017 року, № 120 від 24.01.2017 року, № 56 від16.01.2017 року, № 55 від 16.01.2017 року, № 80 від 18.01.2017 року, №91 від 19.01.2017 року, № 94 від19.01.2017 року, №115 від 24.01.2017 року, №111 від 23.01.2017 року, №69 від 17.01.2017 року, №177 від 31.01.2017 року, №70 від 17.01.2017 року, №165 від 30.01.2017 року, №154 від 27.01.2017 року, №262 від 31.01.2017 року, №16 від 05.01.2017 року, №95 від 20.01.2017 року, №138 від 25.01.2017 року, №93 від 19.01.2017 року, №27 від 10.01.2017 року, №58 від 16.01.2017 року, №137 від 25.01.2017 року, №129 від 25.01.2017 року, №12 від 05.01.2017 року, №38 від 19.01.2017 року, №126 від 24.01.2017 року, №50 від 13.01.2017 року, №7 від 03.01.2017 року, №59 від 16.01.2017 року, №159 від 27.01.2017 року, №57 від 16.01.2017 року, №51 від 07.02.2017 року, №79 від 13.02.2017 року, №17 від 02.02.2017 року, №27 від 03.02.2017 року, №83 від 13.02.2017 року, №70 від 10.02.2017 року, №36 від 06.02.2017 року, № 64 від 09.02.2017 року, №29 від 03.02.2017 року, №21 від 02.02.2017 року, №50 від 02.02.2017 року, №77 від 13.02.2017 року, №7 від 01.02.2017 року, №97 від 15.02.2017 року, №96 від 15.02.2017 року, №13 від 02.02.2017 року, №40 від 06.02.2017 року, №89 від 14.02.2017 року, №87 від 13.02.2017 року, №66 від 09.02.2017 року, №09 від 01.02.2017 року, №104 від 15.02.2017 року, №88 від 13.02.2017 року, №183 від 28.04.2017 року, №277 від 30.06.2017 року, №346 від 29.09.2017 року, №140 від 07.11.2017 року, №143 від 09.11.2017 року, №176 від 15.11.2017 року, №157 від 14.11.2017 року, №181 від 05.12.2017 року, № 94 від 15.02.2017 року, №44 від 07.02.2017 року, №163 від 10.03.2017 року, №164 від 10.03.2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що до акту перевірки включені податкові накладні, які були виписані і зареєстровані поза межами періоду, який охоплювала перевірка.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, співробітниками ГУ ДФС у м. Києві, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, в порядку п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України, від 02.12.2010 року № 2755-VI, проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Пулвер Україна» за квітень 2017 року - липень 2018 року.

За результатом перевірки складено Акт від 26 листопада 2018 року №19334/26-15-12-07-20/38233004.

В акті перевірки контролюючим органом встановлено порушення вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, у результаті чого, податкові накладні, виписані ТОВ «Пулвер Україна» за перевіряємий період, зареєстровані з порушенням законодавчо встановлених термінів, а саме: порушено терміни реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ 158391,28 грн. В тексті акта перевірки наведений детальний перелік цих податкових накладних, в т.ч. із зазначенням відомостей про реквізити податкових накладних (реєстраційного номеру і дати виписки); найменування та індивідуальний податковий номер контрагента-покупця; суму податку на додану вартість, на яку виписано податкову накладну; фактичну дату реєстрації податкової накладної; кількість днів прострочення реєстрації податкової накладної.

На підставі акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2018 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 10% на загальну суму 7996,81 грн., 20% на загальну суму 13085,23 грн., та 30% на загальну суму 4295,98 грн. (дані щодо несвоєчасної реєстрації, кількості днів порушення та застосованих штрафних санкцій наведено в акті камеральної перевірки та розрахунку штрафних санкцій).

Позивачем не оскаржується застосування відповідачем штрафних санкцій щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН з порушенням термінів, а саме, за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних: № 150 від 19.04.2017 року на суму ПДВ 971,1 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 4 дні); № 73 від 15.05.2017 року на суму ПДВ 627,48 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 1 день); № 328 від 11.09.2017 року на суму ПДВ 4433,71 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 10 днів); № 300 від 14.12.2017 року на суму ПДВ 722,9 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 16 днів); № 320 від 15.12.2017 року на суму ПДВ 508,35 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 10 днів); № 191 від 29.01.2018 року на суму ПДВ 939,5 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 4 дні); № 239 від 29.01.2018 року на суму ПДВ 3571,8 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 1 день); №300 від 15.02.2018 року на суму ПДВ 554,2 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 15 днів); № 297 від 24.04.2018 року на суму ПДВ 5415,5 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 14 днів); №249 від 24.05.2018 року на суму ПДВ 470,85 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 3 дні); №324 від 30.07.2018 року на суму ПДВ 2453,4 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 1 день); № 251 від 28.03.2018 року на суму ПДВ 5344,29 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 4 дні); № 320 від 27.03.2018 року на суму ПДВ 477,1 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 4 дні); № 22 від 04.04.2017 року на суму ПДВ 660,8 грн. (порушення граничних термінів реєстрації на 19 днів).

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням в частині нарахування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації окремих податкових накладних, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також, відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Положеннями пп. 201.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

В силу пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

В силу п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним державним ревізором-інспектором відділу моніторингу податкових зобов`язань управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у м. Києві Захарчук В.Г., на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75, в порядку п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами якої складено Акт від 26 листопада 2018 року № №19334/26-15-12-07-20/38233004 про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Пулвер Україна» за квітень 2017 - липень 2018 року (а.с. 5-6).

Так, перевіркою встановлено порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних за квітень 2017 - липень 2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

На підставі вищезазначеного Акту від 26 листопада 2018 року №19334/26-15-12-07-20/38233004, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2018 року форми «Н» № (а.с 17-18).

Вказаним податковим повідомленням-рішенням застосовано до ТОВ "Пулвер Україна" штрафні санкції на загальну суму 25 377,97 грн., а саме: за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму 79 966,81 грн. застосовано штрафні санкції у розмірі 10% у сумі 7 996,73 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 64101,61 грн. застосовано штрафні санкції у розмірі 20% у сумі 13 085,23 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 14 319,86 грн. застосовано штрафні санкції у розмірі 30% у сумі 4 295,94 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено граничні строки реєстрації податкових накладних, що є підставою для притягнення платника податку до відповідальності, передбаченої нормами п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, з огляду на наступне.

Так, згідно Акту від 26 листопада 2018 року №19334/26-15-12-07-20/38233004, перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних ТОВ «Пулвер Україна» проводилася виключно за період з квітня 2017 по липень 2018 року.

Разом з тим, як вбачається з вищевказаного Акту, відповідачем встановлено порушення ТОВ «Пулвер Україна» граничних строків реєстрації податкових накладних, які були подані на реєстрацію в період, що не охоплювався періодом перевірки, зокрема, податкових накладних: №88 від 19.01.2017 року; № 140 від 26.01.2017 року, № 37 від 12.01.2017 року, № 169 від 30.01.2017 року, № 25 від 10.01.2017 року, № 163 від 30.01.2017 року, №142 від 26.01.2017 року, № 41 від 12.01.2017 року, №75 від 17.01.2017 року, № 158 від 27.01.2017 року, № 51 від 13.01.2017 року, № 62 від 16.01.2017 року, № 145 від 26.01.2017 року, №63 від 16.01.2017 року, №136 від 25.01.2017 року, № 168 від 30.01.2017 року, № 116 від 24.01.2017 року, № 157 від 27.01.2017 року, № 120 від 24.01.2017 року, № 56 від 16.01.2017 року, № 55 від 16.01.2017 року, № 80 від 18.01.2017 року, №91 від 19.01.2017 року, № 94 від 19.01.2017 року, №115 від 24.01.2017 року, №111 від 23.01.2017 року, №69 від 17.01.2017 року, №177 від 31.01.2017 року, №70 від 17.01.2017 року, №165 від 30.01.2017 року, №154 від 27.01.2017 року, №262 від 31.01.2017 року, №16 від 05.01.2017 року, №95 від 20.01.2017 року, №138 від 25.01.2017 року, №93 від 19.01.2017 року, №27 від 10.01.2017 року, №58 від 16.01.2017 року, №137 від 25.01.2017 року, №129 від 25.01.2017 року, №12 від 05.01.2017 року, №38 від 12.01.2017 року, №126 від 24.01.2017 року, №50 від 13.01.2017 року, №7 від 03.01.2017 року, №59 від 16.01.2017 року, №159 від 27.01.2017 року, №57 від 16.01.2017 року, №51 від 07.02.2017 року, №79 від 13.02.2017 року, №17 від 02.02.2017 року, №27 від 03.02.2017 року, №83 від 13.02.2017 року, №70 від 10.02.2017 року, №36 від 06.02.2017 року, № 64 від 09.02.2017 року, №29 від 03.02.2017 року, №21 від 02.02.2017 року, №50 від 07.02.2017 року, №77 від 13.02.2017 року, №7 від 01.02.2017 року, №97 від 15.02.2017 року, №96 від 15.02.2017 року, №13 від 02.02.2017 року, №40 від 06.02.2017 року, №89 від 14.02.2017 року, №87 від 13.02.2017 року, №66 від 09.02.2017 року, №09 від 01.02.2017 року, №104 від 15.02.2017 року, №88 від 13.02.2017 року, №183 від 28.04.2017 року, №277 від 30.06.2017 року, №346 від 29.09.2017 року, №140 від 07.11.2017 року, №143 від 09.11.2017 року, №176 від 15.11.2017 року, №157 від 14.11.2017 року, №181 від 05.12.2017 року, № 94 від 15.02.2017 року, №44 від 07.02.2017 року, №163 від 10.03.2017 року, №164 від 10.03.2017 року.

Отже, у контролюючого органу були відсутні правові підстави для проведення перевірки вищезазначених податкових накладних на предмет порушення граничних строків їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На вказані обставини, суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що податкове повідомлення рішення від 20 грудня 2018 року форми «Н» № в частині нарахування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації вищевказаних податкових накладних є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки, вищевказані податкові накладні не повинні були бути предметом проведення камеральної перевірки.

Колегія суддів зазначає, що при зверненні до суду першої інстанції позивач у прохальній частині позову просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управляння ДФС у м. Києві форми «Н» № від 20.12.2017 року в частині нарахування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних.

Разом з цим, як зазначалося, матеріали справи містять копію податкового повідомлення - рішення Головного управляння ДФС у м. Києві від 20 грудня 2018 року форми «Н» №. Із поданого позивачем адміністративного позову вбачається, що він оскаржує податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2018 року форми «Н» №.

Отже, колегія суддів вважає, що адміністративний позов ТОВ "Пулвер Україна" слід задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управляння ДФС у м. Києві форми «Н» № , саме, від 20 грудня 2018 року в частині нарахування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, згідно переліку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" вказав,що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. З рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" вбачається, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна", а тому, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управляння ДФС у м. Києві форми «Н» № від 20 грудня 2018 року в частині нарахування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних: №88 від 19.01.2017 року; № 140 від 26.01.2017 року, № 37 від 12.01.2017 року, № 169 від 30.01.2017 року, № 25 від 10.01.2017 року, № 163 від 30.01.2017 року, №142 від 26.01.2017 року, № 41 від 12.01.2017 року, №75 від 17.01.2017 року, № 158 від 27.01.2017 року, № 51 від 13.01.2017 року, № 62 від 16.01.2017 року, № 145 від 26.01.2017 року, №63 від 16.01.2017 року, №136 від 25.01.2017 року, № 168 від 30.01.2017 року, № 116 від 24.01.2017 року, № 157 від 27.01.2017 року, № 120 від 24.01.2017 року, № 56 від 16.01.2017 року, № 55 від 16.01.2017 року, № 80 від 18.01.2017 року, №91 від 19.01.2017 року, № 94 від 19.01.2017 року, №115 від 24.01.2017 року, №111 від 23.01.2017 року, №69 від 17.01.2017 року, №177 від 31.01.2017 року, №70 від 17.01.2017 року, №165 від 30.01.2017 року, №154 від 27.01.2017 року, №262 від 31.01.2017 року, №16 від 05.01.2017 року, №95 від 20.01.2017 року, №138 від 25.01.2017 року, №93 від 19.01.2017 року, №27 від 10.01.2017 року, №58 від 16.01.2017 року, №137 від 25.01.2017 року, №129 від 25.01.2017 року, №12 від 05.01.2017 року, №38 від 12.01.2017 року, №126 від 24.01.2017 року, №50 від 13.01.2017 року, №7 від 03.01.2017 року, №59 від 16.01.2017 року, №159 від 27.01.2017 року, №57 від 16.01.2017 року, №51 від 07.02.2017 року, №79 від 13.02.2017 року, №17 від 02.02.2017 року, №27 від 03.02.2017 року, №83 від 13.02.2017 року, №70 від 10.02.2017 року, №36 від 06.02.2017 року, № 64 від 09.02.2017 року, №29 від 03.02.2017 року, №21 від 02.02.2017 року, №50 від 07.02.2017 року, №77 від 13.02.2017 року, №7 від 01.02.2017 року, №97 від 15.02.2017 року, №96 від 15.02.2017 року, №13 від 02.02.2017 року, №40 від 06.02.2017 року, №89 від 14.02.2017 року, №87 від 13.02.2017 року, №66 від 09.02.2017 року, №09 від 01.02.2017 року, №104 від 15.02.2017 року, №88 від 13.02.2017 року, №183 від 28.04.2017 року, №277 від 30.06.2017 року, №346 від 29.09.2017 року, №140 від 07.11.2017 року, №143 від 09.11.2017 року, №176 від 15.11.2017 року, №157 від 14.11.2017 року, №181 від 05.12.2017 року, № 94 від 15.02.2017 року, №44 від 07.02.2017 року, №163 від 10.03.2017 року, №164 від 10.03.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" судові витрати в загальному розмірі 4 802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Мельничук В.П.

Федотов І.В.

Повний текст постанови виготовлено 02.03.2020 року