Справа № 540/2879/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2879/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач), в якому просить:

визнати дії ГУПФУ в Херсонській області протиправними;

- зобов`язати відповідача перерахувати пенсію на підставі судового рішення від 03.10.2019р. за весь період 2013-2019р.р.;

- стягнути з відповідача недоплачену суму пенсії в розмірі 4439,00 грн. та 120 відсотків річних за ставкою Національного Банку України;

- відшкодувати позивачу за рахунок Держави завдану моральну шкоду в сумі 23000,00 грн.;

- застосувати до керівника ГУПФУ в Херсонській області адміністративне стягнення 20-40 прожиткових мінімумів і встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою від 28.12.2019р. вказаний позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 16.01.2020р. позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви на десять днів з дня отримання ухвали.

30.01.2020 року позивачем подана заява про усунення недоліків позову до якої додана уточнена редакція позовної заяви, відповідно до якої позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиконання рішення суду (яке набрало законної сили 03.10.2019) шляхом прийняття розпорядження про перерахунок страхового стажу помісячно з листопада 2013 по грудень 2019 р. та про перерахунок розміру пенсії по місячно з листопада 2013р. по грудень 2019 р. і невиплату позивачу недоплати до пенсії;

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- зобов`язати перерахувати пенсію на підставі судового рішення від 03.10.2019 р., справа № 766/5919/17, виконавчий лист № 953, за весь період 2013-2019 р., та стягнути на користь позивача недоплачену суму пенсії в розмірі 4439 грн. і 120 відсотків річних Національного банку України;

- відшкодувати позивачу за рахунок держави завдану моральну шкоду в сумі 23000 грн.;

- застосувати до керівника ГУ ПФУ в Херсонській області Лазарєвої адміністративне стягнення 20-40 прожиткових мінімумів та встановити відповідачу строк на звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою від 03.02.2020р. позивача звільнено від сплати судового збору, відкрито провадження у справі та вирішено згідно приписів статті 263 КАС України розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також ухвалою відповідача зобов`язано надати докази.

Відповідачем 17.02.2020р. подано витребовані докази, а 25.02.2020р. - відзив.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.243, ч.ч.1, 4, 5 ст.250 КАС України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Судове рішення (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно із приписами статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію; оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг (ч.1 ст.263 КАС України).

Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.ч.2, 3 ст.263 КАС України).

Оскільки провадження у цій справі відкрито 03.02.2020р., то вона має бути розглянута протягом 30 днів з указаної дати, а саме до 04.03.2020р.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до таких висновків.

Як установлено судом, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком, яку йому призначено з 18.11.2013р.

Згідно протоколу № 9480 від 19.11.2013р. про призначення пенсії загальний страховий стаж складає 36 років 10 місяців 28 днів.

При призначенні пенсії відповідачем не було зараховано позивачу до страхового стажу періоду роботи з 01.11.2009 р. по 19.11.2013 р. у ТОВ ВТФ «РВІК».

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - зобов`язано відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01.11.2009р. по 19.11.2013р. згідно записів у трудовій книжці, тобто стажу роботи у ТОВ ВТФ «РВІК».

Це судове рішення набрало законної сили 03.10.2019р.

Херсонським окружним адміністративним судом 20.11.2019р. видано у справі №766/5919/17 виконавчий лист № 953 щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01.11.2009 року по 19.11.2013 року згідно записів у трудовій книжці.

Також судом встановлено, що на виконання рішення суду у справі №766/5919/17 відповідачем здійснено зарахування позивачу страхового стажу з 01.11.2009р. по 19.11.2013р., що оформлено протоколом від 24.10.2019р.

Унаслідок такого зарахування стаж позивача становить вже 40 років 11 місяців і 17 днів.

Також відповідачем у зв`язку з наведеним проведено перерахунок розміру пенсії позивачу, що підтверджується вказаним протоколом від 24.10.2019р.

Як видно з протоколу, розмір пенсії установлено в сумі 1695,37 грн., доплата за понаднормовий стаж за 5 років становить 78,20 грн., загальний розмір пенсії - 1773,57 грн. Розмір пенсії з надбавками становить після перерахунку 2000,00 грн.

Крім того, з матеріалів справи видно, що позивач 13.11.2019р. звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області з інформаційним запитом, в якому просив упродовж п`яти днів або раніше надати інформацію про стан виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17. Також у цьому запиті позивач зазначає, що його пенсія має бути збільшена на 1 відсоток за кожен рік понаднормового стажу, а саме за шість років і добровільно відшкодована недоплачена пенсія. Позивач вимагає здійснити перерахунок пенсії і надати йому обґрунтований розрахунок перерахованого розміру пенсії та відшкодувати недоплачену пенсію в розмірі 4439 грн.

Листом від 27.11.2019р. №796/Р-99-1 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17 здійснено зарахування стажу роботи з 01.11.2009р. по 19.11.2013р. та обчислено розмір пенсії із застосуванням індивідуальних коефіцієнтів заробітку і страхового стажу та з урахуванням збільшення на 5% за понаднормовий стаж, в результаті чого пенсію йому визначено в розмірі 1695,37 грн., доплата за понаднормовий стаж за 5 років становить 78,20 грн., загальний розмір пенсії - 1773,57 грн. Розмір пенсії з надбавками становить після перерахунку 2000,00 грн.

Також відповідач повідомив про відрахування з грудня 2014р. переплати пенсійних коштів в розмірі 20% від суми пенсії, тому розмір належної до виплати пенсії становить 1600,00 грн.

Крім того, у цьому листі відповідач зазначає, що запитувана позивачем інформація не відноситься до публічної, а тому відповідь йому надається за нормами Закону України «Про звернення громадян».

Уважаючи що відповідач протиправно не виконує рішення суду у справі №766/5919/17 і не перераховує розмір пенсії та не виплачує недоплачену суму пенсії за весь період знаходження позивача на пенсії, а також безпідставно відмовляє у задоволенні запиту про надання публічної інформації, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Позовні вимоги мотивує тим, що при призначенні у 2013р. йому пенсії відповідач протиправно не зарахував страховий стаж роботи у ТОВ ВТФ «РВІК» з 01.11.2009р. по 19.11.2013р. Протиправність незарахування вказаного стажу установлена постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17, якою відповідача зобов`язано зарахувати вказаний стаж. Однак зарахування цього стажу обов`язково повинно мати наслідком перерахунок розміру його пенсії за весь період перебування позивача на пенсії, починаючи з листопада 2013р. Відповідач не виконує рішення суду, вчиняючи злочин, і не перераховує пенсію та не виплачує різницю з недоотриманою пенсією. У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації про стан виконання рішення суду у справі №766/5919/17, однак останній безпідставно відмовив у наданні такої інформації, протиправно вважаючи її такою, що не відноситься до публічної, отже запитувану інформацію не надано взагалі. З посиланням на положення статті 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач вважає, що відповідач несе відповідальність за шкоду, заподіяну йому внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, тому повинен повернути безпідставно стягнуті кошти з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України. Також позивач вказує, що такими діями відповідач завдав йому моральної шкоди, розмір якої він оцінює у 23 000,00 грн.

Відповідач заперечує проти задоволення позову, вказуючи на те, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області з 18.11.2013р. та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01.11.2009р. по 19.11.2013р. згідно записів у трудовій книжці та зобов`язано зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.11.2009р. по 19.11.2013р. згідно записів у трудовій книжці.

На виконання рішення суду по справі №766/5919/17 відповідачем здійснено зарахування страхового стажу з 01.11.2009р. по 19.11.2013р., що підтверджується протоколом від 24.10.2019р., що міститься в пенсійній справі.

Відповідач вказує, що згідно п.2 ст.24, ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (01.01.2004р.) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

За твердженням відповідача, згідно особистих даних системи персоніфікованого обліку ОСОБА_1 за період з 01.11.2009р. по 31.10.2013р. дані відсутні, тобто сплата за вказаний період не відбувалася. Тобто при зарахуванні страхового стажу позивачу за відсутністю сплати страхових внесків заробітна плата зараховується 0,00 грн., що впливає на розмір пенсії.

Після зарахування додаткового страхового стажу та перерахунку внаслідок цього пенсії, та виходячи з індивідуального коефіцієнту заробітку 0,94076 за період з 01.11.1987р. по 31.10.1992р. та з 01.07.2000р. по 30.11.2013р. та коефіцієнту страхового стажу 0,40917, розмір пенсії позивача з 03.10.2019р. склав 2000,00 грн., у тому числі:

1695,37 грн. - основний розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (4404,35 грн. х 0,94076 х 0,40917, де 4404,35 грн. - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, збільшений на коефіцієнт 1,17 (3764,40 грн. х 1,17));

78,20 грн. - доплата за понаднормативний стаж відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1564,00 грн. х 5%, де 1564,00 грн. - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.07.2019);

226,43 грн. - доплата до 2000,00 грн., відповідно пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році».

Інформаційний запит позивача від 13.11.2019 №796/р-99-1 стосовно виконання рішення суду по справі № 766/5919/17, відповідачем було розглянуто та надано 27.11.2019р. відповідь за нормами Закону України «Про звернення громадян», оскільки запитувана інформація не є публічною.

Також вказує, що позивачем не наведено жодного факту заподіяння моральних страждань, не доведено причинного зв`язку між діями відповідача та спричиненням фізичних та моральних страждань, також не наведено жодних доказів, у чому полягає спричинена, на думку позивача, шкода та саме чим керувався він, визначаючи розмір моральної шкоди в розмірі 23000,00грн., тому немає підстав для задоволення відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні цього спору суд виходить з такого.

Щодо вимог ОСОБА_1 про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо невиконання рішення суду (яке набрало законної сили 03.10.2019р.) шляхом прийняття розпорядження про перерахунок страхового стажу помісячно з листопада 2013р. по грудень 2019р. та про перерахунок розміру пенсії помісячно з листопада 2013р. по грудень 2019р. і невиплату позивачу недоплати до пенсії;

- зобов`язання перерахувати пенсію на підставі судового рішення від 03.10.2019р., справа № 766/5919/17, виконавчий лист № 953, за весь період 2013-2019 р.р., та стягнення на користь позивача недоплаченої суми пенсії в розмірі 4439 грн. і 120 відсотків річних Національного банку України.

Статтею 44 Закону України від 09.07.2003р. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 ст. 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1, із змінами і доповненнями; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846; далі - Порядок подання та оформлення документів).

За змістом пункту 4.3 вказаного Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

В аналогічному порядку після визначення Пенсійним фондом України розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, здійснюється перерахунок пенсії у разі відсутності на дату призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

З матеріалів справи видно, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17 надійшла до ГУ ПФУ в Херсонській області 10.10.2019р. за вх. №5329/16 та листом від 17.10.2019р. №1096/03-01 надіслана до Відділу з питань перерахунків пенсій №16 (м. Херсон) ГУ ПФУ в Херсонській області як до органу, що призначає пенсію.

Відділом з питань перерахунків пенсій №16 (м. Херсон) прийнято рішення у формі протоколу від 24.10.2019р., яким на виконання вказаного судового рішення зараховано позивачу страховий страж з 01.11.2009р. по 19.11.2013р. та проведено перерахунок розміру пенсії.

Унаслідок такого зарахування стаж позивача становить 40 років 11 місяців і 17 днів, а розмір пенсії установлено в сумі 1695,37 грн., доплата за понаднормовий стаж за 5 років (5%) становить 78,20 грн., загальний розмір пенсії - 1773,57 грн.; розмір пенсії з надбавками становить після перерахунку 2000,00 грн.

Вказаний протокол від 24.10.2019р. завізовано 25.10.2019р. та підписано начальником, що відповідає приписам ст.44 Закону №1058-IV та Порядку подання та оформлення документів.

Окремо суд зазначає, що вимоги позивача стосовно наявності у відповідача обов`язку перерахувати йому розмір пенсії у бік збільшення за наслідками зарахування до страхового стажу періоду роботи у ТОВ ВТФ «РВІК» з 01.11.2009р. по 19.11.2013р. обґрунтовані ним посиланням на приписи ст. 28 Закону №1058-IV, відповідно до абзацу другого частини першої якої за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.

Абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, вказаною правовою нормою передбачено, що наявність у особи страхового стажу більше 35 років для чоловіків надає їй право на збільшення пенсії на один відсоток за кожен повен рік понаднормового стажу. При цьому відсоток збільшення пенсії визначається виходячи із розміру пенсії, яка обчислена цій особі за правилами статті 27 Закону №1058-IV. У будь-якому випадку розмір пенсії, з якого вираховується відсоток збільшення, не може перевищувати мінімальної пенсії за віком, розмір якої становить прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Отже, пенсія підвищується у відсотковому значенні до її розміру, обчисленого за правилами статті 27 Закону №1058-IV, яка передбачає застосування формули П = Зп х Кс, складовими якої є: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 Закону №1058-IV, з якої обчислюється пенсія та Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії установлений статтею 40 Закону №1058-IV та передбачає застосування певних формул і закріплює, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Статтею 25 Закону №1058-IV установлено формулу обчислення коефіцієнту страхового стажу.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи №23 пенсіонера ОСОБА_1 , наданої відповідачем до суду, за даними системи персоніфікованого обліку відсутні відомості про заробітну плату позивача за період з 01.11.2009р. по 19.11.2013р., тобто вона визначається в розмірі 0,00 грн.

Обставини відсутності відомостей про розмір заробітної плати та сплачених страхових внесків за вказаний період часу не є предметом спору у даній справі і їм суд оцінку не надає.

Таким чином, у зв`язку із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи період з 01.11.2009р. по 19.11.2013р. відповідачем здійснено перерахунок позивачу пенсії на підставі наявних в системі персоніфікованого обліку даних про розмір заробітної плати за період, який зарахований до страхового стажу позивача за судовим рішенням, із застосуванням визначених Законом №1058-IV формул її підвищення.

При цьому слід врахувати наступне.

Відповідно до статті частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено те, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В цьому контексті суд звертає увагу на те, що не залежно від способу захисту порушеного права, основними ознаками якого є те, що спосіб захисту не суперечить закону, а також забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, судовий захист порушеного права відбувається, виключно, за наявності порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них.

Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

У пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 вказано, що верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Завданням адміністративного судочинства, згідно зі ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Водночас суд відмічає, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити реальне поновлення порушеного права.

Як видно з матеріалів справи, підставами даного позову є обставини, які на думку позивача свідчать про невиконання відповідачем постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17, а предметом позову фактично є покладення на ГУ ПФУ в Херсонській області обов`язку виконати вказане судове рішення.

При цьому судом встановлено, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17 виконана шляхом прийняття рішення у формі протоколу від 24.10.2019р., відповідно до якого позивачу зарахований страховий страж з 01.11.2009р. по 19.11.2013р. та проведено відповідний перерахунок розміру пенсії.

Таким чином, право позивача на зарахування конкретного страхового стажу встановлено у справі №766/5919/17, рішення у якій набрало законної сили та яке виконано відповідачем.

Натомість у межах даної справи позивач фактично оскаржує спосіб виконання судового рішення, оскільки вважає, що після зарахування йому стажу за рішенням суду розмір пенсії повинен збільшитись.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ст.ст.370, 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу, відповідно до якої учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім того, ст.383 КАС України установлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Заяву ... може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Заява підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

З матеріалів справи видно, що оскаржені дії відповідача є наслідком виконання ним судового рішення, яке набрало законної сили. Предметом даного позову є незгода позивача із належним виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17. Позовні вимоги фактично спрямовані на належне виконання іншого судового рішення у справі №766/5919/17, що набрало законної сили.

Обраний позивачем спосіб захисту - подання позову про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії з перерахунку і виплати пенсії по суті є способом виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17.

Однак, суд зазначає, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 686/23317/13-а.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити ст. 129-1 Конституції України

З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 355/1648/15-а, від 21.11.2019 року у справі № 802/1933/18-а.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

В даному випадку розгляд питань, пов`язаних із виконанням цього рішення некомпетентним (в розумінні частини 1 статі 383 КАС України) судом шляхом розгляду нових позовних вимог (сукупність проваджень) призведе до штучного створення перешкод щодо належного судового контролю за виконанням попереднього рішення суду з аналогічного предмету та підстави позову, які були первинними для виникнення даних спірних правовідносин, та фактично створює можливість перегляду остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі, що є порушенням конституційного принципу щодо обов`язковості судового рішення.

У підсумку суд вважає, що вирішення спорів, які виникають з приводу виконання судового рішення, неможливе за правилами звичайного позовного провадження, оскільки для цього процесуальним законом установлено спеціальний порядок - судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права, яке він вважає порушеним, а з урахуванням вищевикладеного суд позбавлений можливості обрати будь-який інший спосіб захисту такого права.

Отже, слід відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо невиконання рішення суду шляхом прийняття розпорядження про перерахунок страхового стажу помісячно з листопада 2013р. по грудень 2019 р. та про перерахунок розміру пенсії помісячно з листопада 2013р. по грудень 2019 р. і невиплату позивачу недоплати до пенсії, а також про зобов`язання відповідача перерахувати пенсію на підставі судового рішення від 03.10.2019 р., справа № 766/5919/17, виконавчий лист № 953, за весь період 2013-2019 р.р., та стягнення на користь позивача недоплаченої суми пенсії в розмірі 4439 грн. і 120 відсотків річних Національного банку України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача стосовно невиконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації»

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13.01.2011р. №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI).

За змістом статей 1 - 3 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується:

- обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

- визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

- максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;

- доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;

- здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;

- юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно із статтею 5 вказаного Закону, доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

За змістом статті 12Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

- запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

- розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

- структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно із статтею 13 вказаного Закону, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: інформацією про стан довкілля; інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Статтею 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі і має містити:

- ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

- загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

- підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Статтею 22 Закону №2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату відмови; мотивовану підставу відмови; порядок оскарження відмови; підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.

Поряд із цим, статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР). Відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону.

Так, за приписами статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Своєю чергою, за приписами статті 2 Закону № 2939-VІ цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

З викладеного висновується, що Закон № 2939-VІ регламентує чітку послідовність дій розпорядника інформації у разі одержання запиту, який не відповідає вимогам закону.

Однак, зважаючи на наведене нормативне врегулювання, одержавши запит на інформацію, поданий згідно із Законом № 2939-VІ, який за своїм змістом є зверненням у розумінні Закону № 393/96-ВР, розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (пункт 2 частини п`ятої статті 19, пункт 4 частини першої статті 22 Закону № 2939-VІ), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом № 393/96-ВР.

Як видно з матеріалів справи, 13.11.2019р. позивач подав до ГУ ПФУ в Херсонській області «Інформаційний запит», в якому просив відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» упродовж п`яти днів або раніше надати інформацію щодо виконання відповідачем судового рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17, яке набрало законної сили, про що повідомити рекомендованим листом на вказану ним адресу.

Суд зазначає, що запитувана ОСОБА_1 інформація «щодо виконання ГУ ПФУ судового рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17, яке набрало законної сили» не є публічною у розумінні Закону №2939-VI, оскільки стосується виключно позивача як особи, на користь якої прийнято судове рішення щодо зарахування йому конкретного періоду роботи до страхового стажу, а тому не може становити суспільний інтерес (вважатися суспільно необхідною).

Та більше того, в цьому ж запиті позивач вимагає здійснити перерахунок йому пенсії з урахуванням рішення суду у справі №766/5919/17, в добровільному порядку відшкодувати недоплачену пенсію в розмірі, зазначеному ним у доданому до запиту розрахунку, а також надати обґрунтований розрахунок проведеного перерахунку пенсії.

З огляду на наведене, суд вважає, що запитувана позивачем інформація за своєю природою не містить ознак публічної, а тому, не може бути надана в порядку, передбаченому Законом України № 2939-VІ.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що запит позивача від 13.11.2019р. про надання публічної інформації є фактично зверненням про надання інформації та скаргою з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів згідно із Законом України «Про звернення громадян».

Разом з цим, суд вказує на те, що одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Законом № 2939-VІ, проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до Закону України «Про звернення громадян», розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону та розглянути запит за Законом України «Про звернення громадян».

Як установлено судом, відповідач розглянув запит позивача від 13.11.2019р. у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», надавши йому відповідь листом від 27.11.2019р. №796/Р-99-1, в якому повідомив про те, що запитувана інформація не належить до публічної і запит буде розглянуто за правилами Закону № 393/96-ВР, а також надав ґрунтовну інформацію про те, коли та у який спосіб ним вчинено дії на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2019р. у справі №766/5919/17, навівши при цьому відповідні розрахунки.

За таких обставин відповідач не допустив порушень Закону № 2939-VІ та прав позивача на отримання інформації, а тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу за рахунок держави завданої моральної шкоди в сумі 23000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

Разом з тим порушення прав позивача не знайшло свого підтвердження за результатами розгляду справи, а тому підстави для задоволення заявлених вимог про відшкодування такої шкоди відсутні.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відсутні підстави для вжиття заходів судового контролю щодо встановлення строку для подачі звіту про виконання судового рішення та накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 112010200