Справа № 480/623/20
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 р. Справа № 480/623/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у якій просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 28.12.2019 № 38 про відмову позивачу в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу";

2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на державній службі такі періоди:

- з 18.06.1982 по 18.06.1984 - період проходження військової служби в Збройних Силах України;

- з 02.10.1991 по 28.01.1992 - період роботи на посадах спеціаліста по переробці сільськогосподарської продукції та спеціалістом 1 категорії по організації питань фермерських господарств і переробки Управління сільського господарства Великописарівського райвиконкому;

- з 12.04.2006 по 05.05.2010 - період роботи на посаді заступника голови Великописарівської районної ради Сумської області;

3) зобов`язати відповідача перевести позивача на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" з часу звернення з відповідною заявою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є пенсіонером з 14.08.2016 р., перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 20.12.2019 звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії за віком, яку було призначено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до п.12 розділу XI Закону України "Про державну службу" в редакції станом на 10.12.2015 року.

При призначенні позивачу пенсії за віком в загальний стаж роботи не було враховано періоди роботи на державній службі, які дають йому право на отримання пенсії у відповідності до п. 12 розділу XI Закону України "Про державну службу", а саме не враховані наступні періоди:

- з 18 червня 1982 року по 18 червня 1984 року- проходження військової служби в збройних силах;

- з 02 жовтня 1991 року по 28 січня 1992 року - на посадах спеціаліста по переробці сільськогосподарської продукції та спеціалістом 1 категорії по організації питань фермерських господарств і переробки Управління сільського господарства Великописарівського райвиконкому;

- з 12 квітня 2006 року по 05 травня 2010 року - на посаді заступника голови Великописарівської районної ради Сумської області.

02.01.2020 листом за № 133/03.4-17 відповідач повідомив, що рішенням № 38 від 28.12.2019 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до п.12 розділу XI Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, у зв`язку з тим, що стаж роботи позивача на державній службі складає лише 14 років 5 місяців 37 днів і є недостатнім для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Тобто, вищезазначені періоди роботи на посадах державної служби відповідачем не були взяті до уваги. Даний факт також підтверджується розрахунком страхового стажу (повідомлення від 27.07.2019 року за вих. № 1908/03-22), з якого вбачається, що загальний стаж роботи становить 41 рік, 0 місяців, 3 дні, з яких на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби - 14 років, 5 місяців, 37 днів. Позивач вважає, що рішення ГУ ПФУ в Сумській області протиправним та таким, що не ґрунтується на нормах діючого в Україні законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 31.01.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що стаж роботи позивача становить 41 рік 0 місяців 3 дні, на посадах віднесених до відповідних посад державної служби -14 років 5 місяців 37 днів. Позивач не має права на переведення на пенсію за віком відповідно до п. 12 розділ XI Закону № 889-VIII, оскільки має менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а. с. 40-41).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером з 14.08.2016 р., перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 9).

На звернення позивача 02.01.2020 листом за № 133/03.4-17 відповідач повідомив, що рішенням № 38 від 28.12.2019 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до п.12 розділу XI Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, у зв`язку з тим, що стаж роботи позивача на державній службі складає лише 14 років 5 місяців 37 днів і є недостатнім для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с. 24-25).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Так, спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою ГУ ПФУ в Сумській області ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу через недостатність стажу державної служби.

Проте, суд вважає помилковими наведені доводи представника відповідача, виходячи з наступного.

Так, 01.05.2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-УІІІ «Про державну службу» (далі по тексту- Закон № 889-VІІІ), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 поки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом № 889-VІІІ мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Тобто, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-У1ІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону № 889-УІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-УІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-УІІІ передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р„ № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-УІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10,12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-УІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-УІІІ, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХП вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм права висловлена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 569/350/17, від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16- а та від 10 липня 2018 року у справі № 591/6970/16-а.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення судом встановлено, що відмовляючи в переході на інший вид пенсії єдиною підставою відмови у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" є недостатність в позивача стажу державної служби через не зарахування певних періодів роботи позивача до державної служби.

Також, судом встановлено, що у відповідності до записів у трудової книжки ОСОБА_1 , в період:

з «18» червня 1982 року по «18» червня 1984 року проходив військову службу в збройних силах - 2 роки, 0 місяців, 0 днів;

з «02» жовтня 1991 року по «28» січня 1992 року виконував роботу в Управлінні сільського господарства Великописарівського райвиконкому - 0 років, 3 місяців, 26 днів;

-з 12.04.2006 року по 05.05.2010 року працював на посаді заступника голови Великописарівської районної ради Сумської області - 4 роки, 0 місяців, 23 днів (а.с. 10-19).

Суд наголошує, що стаж державної служби обчислюється відповідно до статті 46 Закону № 889-VІІІ та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі - Порядок №229).

Пунктом 6 Порядку №229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-УІІІ регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи (служби, навчання) до набрання чинності Законом № 889-VІІІ обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло до 01.05.2016 року та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), додатку до нього та інших нормативно-правових актів.

Пунктом 2 Порядку № 283 було передбачено, що до стажу державної служби зараховується в тому числі: робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» віднесено посаду «Заступника голови районної ради» до 4-ої категорії посад органів місцевого самоврядування.

Отже, суд приходить до висновку, що не зарахування відповідачем до стажу державної служби позивача період з 12.04.2006 року по 05.05.2010 року, роботи на посаді заступника голови Великописарівської районної ради Сумської області - є протиправним.

Згідно п. 3 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби включається також: час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Отже відповідачем помилково не зараховано до стажу державної служби період з «18» червня 1982 року по «18» червня 1984 року проходження позивачем військової служби в збройних силах .

Крім цього, Додатком до Порядку № 283 «Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби», передбачено, що Виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих. Рад народних депутатів. їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Отже суд, також приходить висновку, що відповідачем помилково не зараховано до стажу державної служби позивача період роботи з «02» жовтня 1991 року по «28» січня 1992 року, а саме період роботи в Управлінні сільського господарства Великописарівського райвиконкому.

Відповідно до ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області 840,80 грн. судового збору, сплаченого згідно з квитанцією від 27.01.2020 р. №44 (а.с.32).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 28.12.2019 № 38 про відмову ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи на державній службі періоди роботи: з 18.06.1982 по 18.06.1984 - період проходження військової служби в Збройних Силах України; з 02.10.1991 по 28.01.1992 - період роботи на посадах спеціаліста по переробці сільськогосподарської продукції та спеціалістом 1 категорії по організації питань фермерських господарств і переробки Управління сільського господарства Великописарівського райвиконкому; з 12.04.2006 по 05.05.2010 - період роботи на посаді заступника голови Великописарівської районної ради Сумської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" з 20 грудня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул. Пушкіна, 1, ) судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук