Справа № 520/11100/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 р.Справа № 520/11100/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.,

представника позивача Бородіна Т.В.

представника відповідача Саяпіна В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Куп`янської міської ради Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 13.11.19 року по справі № 520/11100/19

за позовом ОСОБА_1

до Куп`янської міської ради Харківської області , Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області

про скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Куп`янської міської ради Харківської області, Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, в якому просила суд:

- визнання протиправним та скасування розпорядження Куп`янського міського голови від 16.09.2019 р. №74/кп;

- поновлення на посаді начальника відділу освіти Куп`янської міської ради;

- стягнення з відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.09.2019 р. по дату прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді, з урахуванням кількості робочих днів та середньоденної заробітної плати.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що звільнення є незаконною черговою спробою помсти. Окрім того, наголошував, що порушення Присяги посадової особи органу місцевого самоврядування не вчиняв, роботу відділу освіти організував належно, премії працівникам відділу освіти виплачував правильно.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 року позов - залишено без задоволення в частині вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження Куп`янського міського голови від 16.09.2019 р. №74/кп.

Визнано протиправним і скасовано розпорядження заступника Куп`янського міського голови від 16.09.2019 р. №74/кп.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області з 17.09.2019р., допустивши негайне виконання рішення суду в цій частині.

Позов у решті вимог - залишено без задоволення.

Відповідач, Куп`янська міська рада Харківської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняте нове, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Куп`янська міська рада Харківської області посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Таким чином поняття "державна служба" та "служба в органах місцевого самоврядування" не є тотожніми та мають різну правову природу та механізми законодавчого регулювання.

Як вбачається з п. 11 ч. 3 ст. З Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 р. яке суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин, дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування.

Отже, посилаючись на приписи Закону України "Про державну службу" N 889-VIII, який має пряме застереження про його не розповсюдження на посадовців місцевого самоврядування, суд порушив норми матеріального права, що призвело до винесення рішення, яке вимогам законності не відповідає.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону. Зауважуємо, що норма про припинення служби у випадку порушення Присяги є імперативною.

Таким чином підстави припинення служби в ОМС можуть бути як загальними (передбачені трудовим законодавством, зокрема КЗпП України), так і спеціальними.

Зазначаючи на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за виявлені протиправні діяння, які можна кваліфікувати як порушення Присяги, суд дійшов до висновку про неможливість повторного притягнення позивача до відповідальності, яке виражено у вигляді припинення служби.

На думку відповідача, вказаний висновок суду не узгоджується з вимогами Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», оскільки припинення служби за порушення Присяги не є окремим видом дисциплінарної відповідальності, а наявність належним чином зафіксованих протиправних діянь лише доводить факт порушення Присяги.

Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження органу місцевого самоврядування та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Отже, звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять, що знайшло своє відображення у розпорядженні від 16.09.2019 р. № 74/кп.

Таким чином припинення служби в органах місцевого самоврядування за порушення присяги не є видом дисциплінарного стягнення, а визначається як наслідок вчинення посадовою особою протиправних діянь у їх сукупності, при чому суттєвою є та обставина, що строки припинення служби за порушення Присяги для посадових осіб ОМС законодавством не встановлені, отже достатньо лише наявності таких фактів,

Позивача було поновлено на пораді розпорядженням від 16.09.2019 р. № 73/кп "Про поновлення на посаді" у зв`язку з допущенням до негайного виконання рішення від 22.08.2019 р. у справі № 520/3981/19.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019 р. рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 р. було скасовано та прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Таким чином, перебування на посаді начальника відділу освіти Пасічник С.М. на момент звернення до суду та розгляду справи по суті є незаконним, отже усі фактичні та правові підстави для поновлення на роботі є нікчемними та не мають під собою будь-яких юридичних наслідків. Вказані обставини стали відомі відповідачу після прийняття оскаржуваного рішення від 13.11.2019 р., отже потребують надання оцінки судом апеляційної інстанції під час перегляду справи.

Відповідач зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи та ухвалення рішення застосовано норми Закону України "Про державну службу" N 889-VII від 10.12.2015 р., дія якого не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування, норми КЗпП України, який не підлягав застосуванню, одночасно суд не врахував приписи Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", норми якого є спеціальними та підлягають застосуванню під час вирішення спірних правовідносин.

Позивачем надано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому серед іншого зазначено, що перевіряючи юридичну спроможність та фактичну обґрунтованість суджень владного суб`єкта з приводу кваліфікації вчиненого заявником діяння саме як порушення Присяги, слід зазначити, що у межах справи №2040/7979/18 судом досліджувались та оцінювались обставини скоєння заявником діянь у вигляді одноразового грубого порушення трудових обов`язків (невиконання розпорядження Куп`янського міського голови №216 від 02.07.2017р., не допуск комісії з внутрішнього контролю до роботи 16.07.2018р., створення перешкод у діяльності комісії з внутрішнього контролю).

Відтак, діяння заявника з приводу відмови у допуску до роботи комісії з проведення внутрішнього контролю неправомірно та повторно використані владним суб`єктом - Міською радою в особі заступника Міського голови - у якості підстав припинення публічної служби.

У межах справи №520/3981/19 судом досліджувались та оцінювались обставини скоєння заявником діянь, викладених в акті службового розслідування від 21.03.2019р. у вигляді завдання збитків місцевому бюджету на загальну суму 395.000,00грн.

Отже, діяння заявника, пов`язані із контролем за витрачанням пального за цими епізодами, неправомірно перекваліфіковані владним суб`єктом - Міською радою в особі заступника Міського голови - з дисциплінарного проступку у порушення Присяги та неправомірно повторно використані у якості підстав припинення публічної служби.

Подія скоєння заявником діяння у вигляді відмови надання керівництву Міської ради інформації для підготовки навчальних закладів до опалювального сезону (листи Відділу освіти від 10.05.2018р. №01-28/920 та від 17.05.2018р. №01-28/965) також не можуть бути кваліфіковані як законна підстава для припинення публічної служби, адже розпорядженням заступника міського голови №48/кп від 20.06.2018р. за скоєння цих діянь заявник вже був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Відтак, діяння заявника, пов`язані зносинами з керівництвом Міської ради за цими епізодами, неправомірно перекваліфіковані владним суб`єктом - Міською радою в особі заступника Міського голови - з дисциплінарного проступку у порушення Присяги та неправомірно повторно використані у якості підстав припинення публічної служби.

Обставини завдання заявником збитків від витрачання палива ну суму 60 969,80грн. та від витрачання палива на суму 395.000,00грн. також на думку позивача, не можуть бути кваліфіковані як законна підстава для припинення публічної служби, адже є предметом розгляду у межах кримінальних проваджень по справам №628/182/19 та 628/2449/19 відповідно.

Діяння заявника, пов`язані із контролем за витрачанням пального за цими епізодами, передчасно (до настання події ймовірного постановления судами обвинувального вироку у кримінальних провадженнях) і тому неправомірно використані у якості підстав припинення публічної служби заявника.

Позивач зауважує, що її позивачку звинувачують в порушенні норм Наказу №43 який на неї не розповсюджується та який вона не зобов`язана була виконувати. Та ще безпідставно зазначають про нанесення цим значних збитків.

На думку позивача, на таких самих надуманих та безпідставних позиціях ґрунтується і акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності відділу освіти за період з 01.01.2017 по 31.12.2018. яку проведено Північно-східним офісом Держаудитслужби.

Також позивач зауважує, що премії, їх розмір встановлювались та виплачувались працівникам відділу освіти за особисті трудові досягнення та вклад, понаднормову роботу, відсутність порушень та стягнень, виконання особливих доручень керівництва, про що зазначалось у відповідних наказах.

Отже, всі видатки відбувались в межах затверджених асигнувань, відповідно до розрахунків.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , з 05.01.2011р. працювала на посаді начальника Відділу освіти.

05.01.2011 р. заявником була прийнята Присяга посадової особи органу місцевого самоврядування.

30.08.2018 р. розпорядженням секретаря Міської ради від 30.08.2018 р. №63/КП заявник був звільнений з роботи у зв`язку з вчиненням одноразового грубого порушення трудових обов`язків (невиконання розпорядження Куп`янського міського голови №216 від 02.07.2017 р., не допуск комісії з внутрішнього контролю до роботи 16.07.2018 р., створення перешкод у діяльності комісії з внутрішнього контролю).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 р. по справі №2040/7979/18 означене розпорядження було скасовано, а заявник був поновлений на роботі на посаді начальника Відділу освіти.

При цьому, судом було установлено, що середньоденний заробіток заявника за два попередні календарні робочі місяці складає - 721,76 грн.

25.01.2019 р. розпорядженням секретаря Міської ради №08/кп заявник був поновлений на посаді начальника Відділу освіти і в цей же день був відсторонений від роботи у зв`язку з проведенням службового розслідування, призначеного розпорядженням №22 від 24.01.2019 р.

Результати службового розслідування були оформлені актом від 21.03.2019 р. без реєстраційного номера (далі за текстом - Акт №1).

У тексті акті №1 викладені судження владного суб`єкта про завдання збитків місцевому бюджету на загальну суму 395.000,00 грн., а саме: за рахунок списання пального за період 01.01.2016 р. - 31.08.2018 р. по завищеним нормам на суму 90.400,00 грн., за рахунок використання пального автотранспортом, направленим за межі міста без наказу керівника на суму 304.600,00 грн.

22.03.2019 р. розпорядженням заступника міського голови №30/кп заявник за посилання на Акт №1 був звільнений з роботи у порядку застосування дисциплінарного стягнення.

Розмір середньоденної винагороди заявника за працю у період 25.01.2019 р. - 22.03.2019 р. склав за відомостями Відділу освіти - 405,24 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 р. по справі №520/3981/19 означене розпорядження було скасовано, а заявник був поновлений на роботі на посаді начальника Відділу освіти.

З 25.03.2019 р. по 19.04.2019 р. Північно-східним офісом Державної аудиторської служби України була проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності відділу освіти за період 01.01.2017 р. -31.12.2018 р.

Результати ревізії оформлені актом від 24.04.2019 р. №03-11/3 (далі за текстом - Акт №2).

У тексті акта №2 викладені судження владного суб`єкта-органу державного фінансового контролю про вчинення відділом освіти низки порушень бюджетного законодавства, зокрема, призначення та виплата у 2018 р. (січень-серпень) премії у розмірі до 1100%, що спричинило зайве витрачання фінансових ресурсів понад фонд економії заробітної плати по КЕВК 2111 на 2.013.998,41 грн. і по КЕВК 2120 на 443.079,66 грн.

03.05.2019 р. Північно-східним офісом Державної аудиторської служби України з посиланням на Акт №2 було видано розпорядження №5 про зупинення операцій Відділу освіти з бюджетними коштами.

Супровідним листом від 14.05.2019 р. №20-03-24/3238 обставини діяльності Відділу освіти у період 01.01.2017 р. - 01.01.2019 р. були доведені до відома Міської ради.

16.09.2019 р. розпорядженням заступника міського голови ради заявник був поновлений на посаді начальника відділу освіти і в цей же день був звільнений з посади відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» за порушення Присяги посадових осіб місцевого самоврядування на підставі розпорядження заступника міського голови №74/кп від 16.09.2019р.

Таким чином, оскарженого заявником розпорядження Куп`янського міського голови від 16.09.2019 р. №74/кп не існує в дійсності, адже рішенням Міської ради №653-VII від 13.11.2017 р. повноваження названої посадової особи місцевого самоврядування були достроково припинені у зв`язку із смертю ( ІНФОРМАЦІЯ_1 р.).

Після смерті Куп`янського міського голови повноваження цієї посадової особи місцевого самоврядування у силу ч. 2 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» були покладені на секретаря Міської ради, яким згідно з рішенням №932-VII від 24.09.2018р. був обраний ОСОБА_2 .

Розпорядженням секретаря Міської ради від 27.08.2019р. №122/ос виконання повноважень секретаря міської ради (а відтак і міського голови) були покладені на заступника міського голови - ОСОБА_3 .

Отже, розпорядження №74/кп від 16.09.2019р. було видано у межах повноважень владного суб`єкта.

Юридичною підставою для видання оскарженого розпорядження владний суб`єкт обрав положення ст.11, п.20 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ч.1 ст.20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Фактичною підставою видання оскарженого рішення, згідно з усними поясненнями представника міської ради, послугували судження владного суб`єкта про вчинення заявником у якості публічного службовця порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування за рахунок скоєння низки протиправних діянь, а саме: 1) системне невиконання посадових обов`язків, 2) порушення законодавчих актів, яке спричинило завдання матеріальних збитків місцевому бюджету, а відтак і інтересам територіальної громади (порушення вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №59 від 13.03.1998 р., наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1998 р. №43 «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» (зі змінами), Положення про відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області, затвердженого рішенням Куп`янської міської ради Харківської області №367-VII від 25.11.2016 р., посадової інструкції начальника відділу освіти, затвердженої Куп`янським міським головою 05.01.2011 р.; наявність кримінальних проваджень, в рамках яких встановлено нестачу талонів на паливно-мастильні матеріали на суму 60969,80 грн. та заподіяння матеріальної шкоди місцевому бюджету у розмірі 395 тис. грн.; встановлення Актом ревізії завищення потреби відділу освіти в бюджетних асигнуваннях на суму 3666134,03 грн.), 3) неналежна організація роботи очолюваного підрозділу (встановлено низку проблемних питань в організації внутрішнього контролю за використанням бюджетних коштів та їх неефективне використання, відсутність розподілу функцій з контролю за дотриманням бюджетного законодавства, факти використання бюджетних коштів не за цільовим призначенням). Наголошував, що усі ці діяння суперечать інтересам служби.

Не погодившись із рішенням про припинення публічної служби, заявник ініціював даний спір.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження від 16.09.2019 р. про припинення публічної служби заявника було винесено безпідставно, всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом (стаття 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 7 червня 2001 року №2493-III)

Згідно частини першої статті 2 цього Закону посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Стаття 147 КЗпП України передбачає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно статті 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Статтею 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону.

Частинами першою, другою статті 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають Присягу такого змісту: "Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити громаді та народові України, неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, сприяти втіленню їх у життя, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, сумлінно виконувати свої посадові обов`язки".

У пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зазначено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов`язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Відповідно до частин першої, другої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950 затверджено Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства.

Відповідно до пункту 2 Порядку рішення щодо проведення службового розслідування приймається вищими посадовими особами України, Першим віце-прем`єр-міністром України, керівником органу державної влади (посадовою особою), що призначив на посаду особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проводитися службове розслідування, керівником органу, в якому працює зазначена особа.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: 1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; 2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, необхідні для проведення службового розслідування; 3) звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування; 4) подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять; 5) звертатися до керівника органу у письмовій формі з обґрунтованим клопотанням про виведення із складу комісії з проведення службового розслідування осіб, в яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, стосовно якої проводиться службове розслідування (п. 7 Порядку).

Відповідно до пункту 8 Порядку, за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу особи, стосовно якої проведено службове розслідування.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення.

Крім загальних підстав, передбачених КЗпП України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставах, визначених статте 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зокрема, у разі порушення Присяги, передбаченої абзацом другим статті 11 цього ж Закону.

Важливо зауважити, що припинення служби на підставі абзацу другого частини першої статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» є крайнім заходом відповідальності, тому неможливість застосування до посадової особи органу місцевого самоврядування інших дисциплінарних стягнень, ніж звільнення, має бути мотивовано.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №2а-222/12.

Наведеною правовою нормою КЗпП України встановлено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

З огляду на те, що звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, то воно має здійснюватися з дотриманням порядку і строків, викладених у статей 148, 149 цього Кодексу.

Так, згідно статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Вимогами статті 149 КЗпП України визначено порядок застосування дисциплінарних стягнень. Так, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечувалося сторонами, стосовно позивача було проведено лише одне службове розслідування, наслідки якого були оформлені актом від 21.03.2019 р. без реєстраційного номера (далі за текстом - Акт №1).

У акті №1 викладені судження владного суб`єкта про завдання збитків місцевому бюджету на загальну суму 395.000,00 грн., а саме: за рахунок списання пального за період 01.01.2016 р. - 31.08.2018 р. по завищеним нормам на суму 90.400,00 грн., за рахунок використання пального автотранспортом, направленим за межі міста без наказу керівника на суму 304.600,00 грн.

На підставі цього службового розслідування 22.03.2019 р. розпорядженням заступника міського голови №30/кп заявник з посиланням на акт №1 був звільнений з роботи у порядку застосування дисциплінарного стягнення.

Службове розслідування за фактами, викладиними у розпорядженні від 16.09.2019, та є за твердженням апелянта, порушенням Присяги, а саме, системного невиконання посадових обов`язків, порушення законодавчих актів, що призвело до порушення прав та інтересів територіальної громади, завдання матеріальної шкоди місцевому бюджету, неналежній організації, роботи очолюваного підрозділу (допущена у 2018 р. незабезпеченість по заробітній платі близько б мли. гри., необґрунтовані виплати премій окремим працівникам з урахуванням надбавок та доплат у розмірі від 40% до 1290%. що у грошовому виразі становить від 1,5 до 62.1 тис. грн.. навмисне надання до Управління фінансів недоговірних даних фінансової звітності, неправомірна відмова керівництв) міської ради у наданні інформації, необхідної для підготовки навчальних закладів до опалювальною сезону (листи відділу освіти від р. М; 01-28/920. від 17.05.2018 р. Лд 01-284)65; порушення в організації внутрішнього контролю та використанням бюджетних коштів га їх неефективного використання, відсутність розподілу функцій з контролю за .дотриманням бюджетного законодавства, фактів використання бюджетних коштів не за цільовим призначенням в сумі 154.87 тис. грн. не проводилось.

Окрім того, відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що всі діяння, кваліфіковані владним суб`єктом як протиправні епізоди триваючого порушення Присяги, були скоєнні заявником до 30.08.2018 р.

30.08.2018р. мала місце подія припинення публічної служби заявника вперше. Після указаної календарної дати заявник до фактичної роботи за посадою владним суб`єктом не допускався. Таким чином, строк передбачений ст. 148 КЗпП збіг.

Колегія не приймає до уваги доводи апелянта, щодо не можливості поновлення позивача на посаді з огляду на постанову Другого апеляційного суду від 25.11.19 про скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.19 у справі № 520/3981/19, на виконання якого позивача було поновлено на посаді 16.09.19, так як на час розгляду справи судом першої інстанції цієї обставини не існувало.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що при прийнятті оскаржуваного розпорядження Куп`янського міського голови від 16.09.2019 р. №74/кп суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення, чим порушено законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 року по справі № 520/11100/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Куп`янської міської ради Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 року по справі № 520/11100/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 02.03.2020 року