Справа № 333/6140/19
Суддя: Стоматов Е. Г.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 333/6140/19
Номер провадження 2-а/333/16/20
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді: Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Кабанової К.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96), третя особа: Інспектор Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта Дикун Володимир Васильович (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху України, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2019 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Дикуна В.В. при винесенні постанови серії ЕАК № 1623611 від 14.10.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області Дикуна В.В. серії ЕАК № 1623611 від 14.10.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

04 лютого 2020 року позивач уточнив позовні вимоги, а саме: замінив неналежного відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.10.2019 року поліцейським, лейтенантом поліції Дикуном В.В. 1 бат. 2 роти було винесено постанову серія ЕАК №1623611 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень. Відповідно до постанови, ОСОБА_1 о 15 годині 37 хвилин на трасі М- 18 290 км перевищив встановлене обмеження швидкості руху у 50 км/год на 38 км/год, та рухався зі швидкістю 88 км/год. Чим порушив П.12.4.ПДР - Порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

14.10.2019 року рухаючись по трасі М-18 був зупинений патрульним лейтенантом поліції Дикуном В.В. 1 бат. 2 роти який підійшовши та звертаючись до позивача не назвавши своє прізвище та спеціальне звання, з вимогою про перевірку документів попередньо не повідомив суть вчиненого правопорушення, почав вимагати пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ. Переглянувши документи, інспектор повідомив, що позивача порушив ПДД, а саме перевищив встановлене обмеження швидкості руху у 50 км/год на 38 км/год та рухався зі швидкістю 88 км/год. За декілька хвилин інспектор підійшов до автомобіля із заповненою постановою, не надавши змоги скористатися правами, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП, не ознайомив з правами, передбаченими статтями 268 КУпАП та 63 Конституції України. Позивач почав наполягати на об`єктивному розгляді справи, а також заявив клопотання про перенесення розгляду справи на інший час щоб мати можливість скористатися послугами захисника в галузі права, на що інспектор заперечив та відповів що постанова вже складена. Таким чином, після зупинки транспортного засобу, висловлення звинувачень у бік позивача, інспектор Дикун В.В. одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. У зв`язку із чим, ОСОБА_1 не було надано час на реалізацію відповідних прав, це є порушенням право особи, яка притягається до відповідальності.

Ухвалою суду від 24.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. (а.с. 12-13).

13.12.2019 року від інспектора УПП в Запорізькій області Дикун В.В. надійшов відзив (а.с. 22-42).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач Управління патрульної поліції в Запорізькій області, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Однак в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву від 13.12.2019 року, зі змісту якого вбачається, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Під час несення служби на автодорозі М-18 «Харків-Сімферополь - Алушта-Ялта» 14.10.2019 року поліцейським Дикун В ОСОБА_2 В ОСОБА_2 , за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС №000549 було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу Chevrolet Aveo з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 88 (вісімдесят вісім) км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 38 (тридцять вісім) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Оскільки правопорушення мало місце, поліцейський зупинивши автомобіль під керуванням позивача, наголосив причину зупинку, а саме те що водій порушив вимоги ПДР України.

Щодо твердження позивача та посилання його на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, щодо того, що інспектор не мав права приймати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, відповідач повідомляє, наступне. 08 серпня 2015 року, у зв`язку із набранням чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення. Штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху позбавлено права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

З приводу твердження позивача, що тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCam LTI 20/20 ТС №000549, був виключений з Державного реєстру, зазначено наступне. Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від року № 1362 TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. При цьому, прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

В свою чергу, відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13806, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 13.11.2018 р. та чинного до 13.11.2019 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 ТС №000549 є придатним до застосування.

Новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Таким чином, посилання позивача на не чинність сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки у зв`язку із виключенням засобу вимірювальної техніки із Державного Реєстру є необґрунтованим. Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

Третя особа Інспектор Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта Дикун Володимир Васильович, в судове засідання не з`явився про день та час місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини не явки суду не відомі. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи не надходило.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення позивача, відзив на позовну заяву відповідача, дослідивши відеозапис, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови ЕАК № 16233611 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.10.2019 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень за те, що він 14.10.2019 року о 15 год. 37 хв. у м. Запоріжжі, а/д М18, 290 км, керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 88 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості на 38 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості транспортного засобу TruCAM LTI 20/20 серійний ТС000549/ чим порушив п. 12.4. ПДР - Порушення швид. режиму в населених пунктах (дозвол. швид. не більше 50 км/год.) (а.с.1)

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р., у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч.1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст.ст. 73, 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були прокладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху.

Диспозицією ст. 122 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Посилання позивача на те, що тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», виключений з Державного реєстру, а отже докази, отримані за допомогою цього приладу, є неналежними та недопустимими, спростовуються тим, що лазерні вимірювачі швидкості TruCAM, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наданим свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13806 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCAM до застосування (а.с. 33).

Як випливає з наданого суду відповідачем технічної фіксації швидкості руху, позивач рухався в населеному пункті зі швидкістю 88 км/год, і таким чином перевищив максимальну допустиму швидкість руху в населених пунктах (50 км/год) на 38 км/год, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що постанова серії ЕАк № 16233611 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП винесена уповноваженою особою, при винесенні оспорюваної постановою порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не встановлено, відповідачем досліджені докази, визначені ст. 251 КУпАП і правомірно надана оцінка, а тому судом не встановлені підстави для скасування відповідної постанови і задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 1.ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно п.2 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи, що відповідачем надані належні та допустимі докази на підтвердження вини позивача ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про те, що відповідачем виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього статтею 77 КАС України, у зв`язку із чим у задоволені позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 10, 19, 77, 86, 90, 251, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96), третя особа: Інспектор Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта Дикун Володимир Васильович (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху України відмовити.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов