Справа № 200/12032/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2020 року справа №200/12032/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., І.В. Геращенка І.В., розглянув в письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 р. (повне рішення складено 14 листопада 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/12032/19-а (головуючий І інстанції суддя Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною відмови у призначенні одноразової грошової допомоги та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 09.10.2019 звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якій просив визнати протиправною відмову відповідача в призначенні йому одноразової грошової допомоги, оформленої у вигляді Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.07.2019 року № 95; зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги йому як інваліду II групи за захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 499 (а.с. 4-11).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у справі № 200/12032/19-а адміністративний позов задоволено частково.

Рішення Міністерства оборони України, зафіксоване у протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаторних сум, від 19 липня 2019 року № 95, визнано протиправним та скасовано в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 грудня 2018 року про призначення одноразової грошової допомоги як інваліду II групи за захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити позивачу у задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що інвалідність була встановлена позивачу вперше в 1988 році, тобто при вирішенні питання щодо оплати одноразової грошової допомоги необхідно керуватись законодавством, що діяло на цей день, що також підтверджується постановою Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 750/5074/17.

З урахуванням встановлення інвалідності у 1988 році, у позивача відсутнє право на одноразову грошову допомогу, оскільки інвалідність була встановлена до запровадження одноразової грошової допомоги.

Крім того, апелянт вказує на те, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком № 975 встановлений імперативний термін (2 роки) для отримання особою виплати одноразової грошової допомоги за новою підставою, а сам: у разі встановлення їй на протязі цих двох років вищої групи інвалідності. У разі перевищення цього терміну виплата одноразової грошової допомоги за новою підставою не здійснюється.

Позивачу з 08.01.1988 року була встановлена III група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, 18.01.2018 року під час повторного огляду органами МСЕК, позивачу було підвищено групу інвалідності до II групи.

Таким чином, позивач не має права на виплату одноразової грошової допомоги за новою підставою.

Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Збройних Сил СРСР з 05 серпня 1980 року по 13 листопада 1987 року, у тому числі в період з 18 серпня 1984 року по 14 вересня 1986 року виконував інтернаціональний обов`язок в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується записами у військовому квитку серії ВЧ № 093804 від 13 листопада 1987 року (а.с. 15-17).

24 червня 1987 року позивачеві військово-лікарською комісією було видано свідоцтво про захворювання № 131, за висновком якого захворювання позивача отримано при виконанні обов`язків військової служби (а.с. 18-19).

08 січня 1988 року під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено інвалідність 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, про що свідчить довідка Міжрайонної психіатричної МСЕК міста Слов`янська № 8 від 28 січня 2019 року (а.с. 20).

18 січня 2018 року ОСОБА_1 при повторному огляді органами МСЕК встановлено другу групу інвалідності за захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується актом огляду МСЕК серії АВ № 0874834 від 18 січня 2018 року, посвідченням серії НОМЕР_1 від 07 лютого 2018 року (а.с. 45).

26 грудня 2018 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 11/120 від 06 лютого 2019 року позивача повідомлено про відсутність підстав для направлення його документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі № 200/2852/19-а визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненаправлення висновку про можливість виплати одноразової грошової допомоги та документів, необхідних для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у разі інвалідності ОСОБА_1 до головного розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України. Зобов`язано Донецький обласний військовий комісаріат направити Міністерству оборони України висновок про можливість виплати одноразової грошової допомоги та документів, необхідних для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у разі інвалідності ОСОБА_1 (а.с. 25-30).

01 липня 2019 року Донецький обласний військовий комісаріат направив директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та документи, необхідні для такої виплати.

Згідно з витягом із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаторних сум, від 19 липня 2019 року № 95 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Рішення комісії вмотивовано тим, що заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки «звільнений з військової служби 15.10.1987 року та 23.01.2009 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконання обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія ДОН-02 № 003779 від 23.01.2009)».

Аргументом відмови вказано і те, що «заявник звільнений з військової служби до набуття чинності Законом України від 04 квітня 2006 року № 3597-VI «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і війську службу», яким запроваджено виплату такої допомоги, а факт інвалідності встановлений до 01 січня 2014 року, тобто до набрання чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с. 33).

Проблемою цього спору є питання правомірності прийняття відповідачем рішення, оформленого Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.07.2019 року № 95, яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-XII (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, з чим він пов`язує своє право на отримання одноразової грошової допомоги, а саме: Закон України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) у відповідній редакції.

За унормуванням частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі Закон № 2011-XII, в редакції на момент встановлення другої групи інвалідності - 18 січня 2018 року) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XII окреслено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 12 Порядку № 975 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

За приписами пункту 13 (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) Порядку № 975 призначення і виплати одноразової грошової допомоги № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Спір між сторонами є наслідком відмови комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаторних сум, у призначенні ОСОБА_1 за його заявою від 26 грудня 2018 року одноразової грошової допомоги, право на яку виникло у зв`язку зі встановленням позивачеві ІІ групи інвалідності за захворюванням, що пов`язане із виконанням обов`язків військової служби, згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0874834 від 18 січня 2018 року (а.с. 21).

Враховуючи приписи наведених норм, днем виникнення права позивача на одноразову грошову допомогу є дата встановлення йому інвалідності ІІ групи, що вказана у довідці до акта огляду МСЕК серії АВ № 0874834, а саме: 18 січня 2018 року.

Твердження апелянта про те, що датою встановлення ОСОБА_1 інвалідності є дата проведення первинного огляду МСЕК 08 січня 1988 року є невірними, оскільки жодна норма Закону № 2011-XII та зміст абзаців 1, 3 пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги № 975 (в редакції станом на дату звернення позивача із заявою) не створює передумов для ототожнення поняття «день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги» виключно з датою первинного встановлення інвалідності.

У зв`язку з цим, для вирішення спірних правовідносин між сторонами у цій справі необхідно застосовувати норми матеріального права, зокрема статті 16-163 Закону № 2011-XII, та Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги № 975, що діяли станом на 18 січня 2018 року.

При встановленні того, якими правовими нормами слід керуватися, судом взято до уваги правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі 806/2187/18.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що однією з підстав відмови у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги слугувало посилання на акт первинного огляду ОСОБА_1 від 23 січня 2009 року, наявність якого позивач заперечує і копія якого в матеріалах справи відсутня. Посилання на довідку від 23.04.201 (так вказано в копії супровідного листа) теж не підтверджено відповідачем (а.с. 49).

Якої саме особи і з якими вихідними даними стосувалась довідка МСЕК про встановлення інвалідності серії ДОН-2 № 003779 із матеріалів судової справи не вбачається.

З наведених вище підстав суд вважає необґрунтованими доводи про необхідність застосування Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

Посилання апелянта на застосування у спорі правових позицій, які висловлені Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 750/5074/17 та від 21.08.2019 року у справі № 806/2187/18 є помилковим, оскільки у цих справах обставини не є тотожними до обставин цієї справи.

За таких обставин ці постанові не можуть мати прецедентного характеру для справи, що розглядається.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інваліду II групи за захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, підлягають задоволенню в частині зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 грудня 2018 року про призначення одноразової грошової допомоги як інваліду II групи за захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаторних сум, при розгляді заяви ОСОБА_1 від 26 грудня 2018 року невірно визначено дату первинного огляду позивача органами МСЕК (замість 08 січня 1988 року вказано 23 січня 2009 року) та взято до уваги документи, які його не стосуються (безпідставне посилання у протоколі засідання комісії від 19 липня 2019 року № 95 на довідку МСЕК серії ДОН-02 № 003779 від 23 січня 2009 року).

Вказані помилки зафіксовані у долученому до матеріалів справи витязі з протоколу засідання комісії від 19 липня 2019 року № 95 та ставлять під сумнів повноту та об`єктивність розгляду заяви позивача, а тому є підставою для визнання протиправним та скасування рішення комісії.

Частиною другою статті 9 КАС України регламентовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а вимогу про скасування рішення не ставить.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача рішення Міністерства оборони України, зафіксоване у протоколі засідання комісії від 19 липня 2019 року № 95, необхідно визнати протиправним та скасувати в частині, що стосується відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

З наведених підстав, виходячи з системного аналізу норм, які регулюють спірні відносини, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні.

Приписами частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 р. у справі № 200/12032/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 2 березня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко