Справа № 1.380.2019.003184
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003184
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Карп`як О.О.

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

представника позивача Діль О.І.,

представника відповідача Дорош А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Центр Енергоремонт» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Центр Енергоремонт» (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Раневицька, 14) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень рішень, в якій просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.03.2019 року № 003221406 та від 14.03.2019 року № 003231406, винесені ГУ ДФС у Львівській області; судовий збір стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Головним управлінням ДФС у Львівській області 14.03.2017 року прийнято податкові повідомлення-рішення № 003231406, згідно яких позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 596 596,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 298 298,00 грн. та № 003221406 згідно яких позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в розмірі 1 400 611,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 350 152,75 грн. Позивач вважає, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасування з огляду на наступне. При проведенні перевірки ревізори-інспектори ДФС України використовують дані Системи автоматизованого співставлення податкового зобов`язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України для встановлення розбіжностей у задекларованих продавцем товару сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість та сум податкового кредиту з даного податку у придбаному покупцем товарі. В Акті не зазначено про несплату контрагентами позивача продавцями ТОВ «Евертон прайм» та ТОВ «Марібакс» або будь яким іншим в ланцюгу постачання, податкового зобов`язання з податку на додану вартість, який відносився у вартість придбаного позивачем товару. Тобто твердження позивача про податкову вигоду є невірними. Враховуючи, що неможливо зареєструвати податкову накладну без попередньої сплати податку на додану вартість постачальниками або при відсутності коштів на казначейському рахунку для сплати задекларованого ПДВ самим продавцем, що унеможливлює отримати податкову вигоду через те, що тільки виписана і зареєстрована в ЄРПН податкова накладна є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. В такому випадку твердження відповідача, що позивачем було порушено п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України є необґрунтованим і бездоказовим. В акті відповідачем не наведено жодного прикладу включення до сум податкового кредиту сум ПДВ, раніше, ніж було придбано товар з цим податком на додану вартість. Також, відповідачем не зафіксовано в акті жодного випадку включення ТзОВ «Український Центр Енергоремонт» до податкового кредиту сум ПДВ не підтверджених, зареєстрованими в ЄРПН, податковими накладними як того вимагає п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України. Контролюючий орган ставить у вину позивачу відносини з ТОВ «Евертон прайм», ТОВ «Ваш альянс», ТОВ «Марібакс», які не подавали звітності, не оформляли офіційно працівників та не оформляли офіційно оренду складських приміщень і транспортних засобів. Проте, у позивача немає обов`язку при укладенні договорів перевіряти податкову та фінансову звітність, офіційне оформлення працівників контрагентів. Просить позов задоволити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року, замінено первинного відповідача на Головне управління ДПС у Львівській області.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, де просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Перевіркою встановлено, що позивач по взаємовідносинах з ТОВ «Марібакс» згідно з укладеним договором поставки ТМЦ від 06 жовтня 2017 року № 01/07. На виконання умов договору ТОВ «Марібакс» оформлено (виписано) для ТОВ «Український Центр Енергоремонт» видаткові накладні (перелік наведено в акті перевірки). Також, до перевірки надано договори відповідального зберігання майна, відповідно до умов яких поклажодавець (ТОВ «Український Центр Енергоремонт») передає, а зберігач (ТОВ «Марібакс») приймає на відповідальне зберігання майно. До перевірки представлено ТТН на перевезення товарно-матеріальних цінностей перевізником - ТОВ «Український Центр Енергоремонт» автомобілем КАМАЗ НОМЕР_1 . Відповідно до наявної інформації в АІС «Податковий блок» перевіркою встановлено, що ТОВ «Марібакс» перебуває на податковому обліку в ДПІ в Оболонському районі м. Києва Головного управління ДФС у м. Києві. Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.07.2018 по справі № 760/18178/ досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, діючи на території м. Києва та Київської області створили протягом 2016-2018 років низку суб`єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності, в т.ч. ТОВ «Марібакс», з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, що полягає у сприянні в незаконному формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість, тим самим вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України. Встановлено, що вказані підприємства звітуються, використовуючи одні IP- адреси операторів надання послуг. Позивачем представлено до перевірки повідомлення про відступлення права вимоги отримане від ТОВ «Марібакс» від 11.08.2018 року, яким повідомлено, що ТОВ «Марібакс» за договором про відступлення вимоги від 11.06.2018 року відступило ТОВ «Трейдпост» право вимоги в сумі 6 410 444,,28 грн., що виникли на підставі договору поставки № 27 від 06.10.2017, укладеного між ТОВ «Марібакс» та ТОВ «Український Центр Енергоремонт». Згідно з представленими до перевірки документами позивач уклав договір поставки ТМЦ від 20.09.2017 року № 25 з ТОВ «Ван Альянс», в якому зазначено банківські реквізити з рахунками, на які мала відбуватись проплата. Проте, відповідно до кратки платника податків ТОВ «Ван Альянс» даний рахунок був відкритий в установі банку 06.10.2017 року, тобто майже через місяць після укладення договору. Перевірною повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 встановлено його заниження всього у сумі 1 400 611 грн., у т.ч. за 2017 рік в сумі 1 400 611 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства.

Крім того, перевіркою встановлено, що ТОВ «Український Центр Енергоремонт» при поданні уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2016 року від 17.02.2017 № задекларовано збільшення податкових зобов`язань в сумі 1 080 100 грн. (графа 6 уточнюючого розрахунку), що призвело до зменшення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду. Таким чином, ТОВ «Український Центр Енергоремонт» занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за грудень 2016 року в розмірі 13 858 грн. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначив наступне. Позивач не має змоги перевіряти контрагентів на предмет своєчасного подання ним податкової звітності, оформлення ним працівників та наявності у них основних засобів, лише має змогу перевірити чи дане підприємство зареєстровано платником податку на додану вартість. Так само, не має жодних застережень що контрагентів на сайті ДФС України «Дізнайся більше про свого бізнес-партнера», де повідомляється про недобросовісних платників податків. На момент існування правовідносин з позивачем усі контрагенти мали статус платника ПДВ. Окрім того згідно абзацу 3 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту та не потребує будь-якого іншого підтвердження.

Представник відповідача 07 жовтня 2019 року через канцелярію суду подав заперечення наступного змісту. Позивачем до матеріалів справи не надано жодних документів, що підтверджують якість та ідентифікацію товару, технічні характеристики, виробника товару, країну походження товару, а саме: сертифікати відповідності товарів, паспорта заводів виробників, дозволи та свідоцтва щодо підтвердження якості, всі необхідні висновки про відповідність технічних умов виробництва, зберігання, а також реєстрації обов`язкових підтверджуючих документів (реквізити товару ДСТу, ТУ, марки, типу, заводу виробника).

В судовому засідання представник позивача просив позовну заяву задоволити з підстав, наведених у ній. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, яким вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ТзОВ «Український Центр Енергоремонт» зареєстроване 13.07.2005 Бориславським міським управлінням юстиції Львівської області за №0000143, .

На підставі направлення від 21.01.2019 року № 535, 536, 537, 538, 539, 540, 541 та наказу від 09.01.2019 № 157 працівниками відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань з питань податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт № 181/14.6/33583465 від 08.02.2019 року.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- П(С)БО 15; п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134; п.135.1 ст.135; п.137.1 ст, 137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 1 400 611 грн,, в тому числі за 2017 рік в сумі 1 400 611 грн.;

- п.198.1, п. 198.3 п.198.6 ст.198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із внесеними змінами та доповненнями), п.6. р. III Порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 № 159/28289, в результаті чого завищено від`ємне значення в сумі 111685 гривень за вересень 2017 року та занижено податок на додану вартість на загальну суму 596596 грн., в т.ч. за грудень 2016 на суму 13858 гри., вересень 2017 на суму 183820 грн., жовтень 2017 на суму 398918 гри,;

- пп. 164.1.2 п. 164.1 пп.164.2.17 п.164.2 пп.164.5 ст.164 п.п.168.1.2 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами і доповненнями), в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в сумі 2788,20 грн.;

- пп. 1.6 п. 161 підрозділу 10 Розділу XX, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168, ст.171, п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 № 2755-VI (зі змінами і доповненнями), в результаті чого донараховано військового збору за 2017 рік в сумі 232,35 грн.;

- п. 51.1 ст. 51, п. 176.2б ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами і доповненнями) в частині відображення в формі 1ДФ не в повному обсязі суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків на IV кв. 2017 року.

14.03.2019 року відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № 003221406, яким на підставі акта перевірки від 08.02.2019 року № 181/14.06/33583465 встановлено порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, у зв`язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств, усього 1 750 763,75 грн., в тому числі за основним платежем 1 400 611 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 350 152,75 грн.

14.03.2019 року відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № 003231406, яким на підставі акта перевірки від 08.02.2019 року № 181/14.06/33583465 встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, п. 6 р. III Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 № 159/28289, у зв`язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість усього 894 894 грн., в тому числі за основним платежем 596 596 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 298 298 грн.

29.03.2019 року представником позивача було подано скаргу до ДФС України на оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

За результатами розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 23.05.2019 № 23670/6/99-99-11-04-01-25, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 14.03.2019 року № 003221406 та № 003231406, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування та повернення в разі переплати, права та обов`язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (пп. 75.1.2).

Згідно з п. 44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та /або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачене законодавством.

Відповідно до п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до пп. 134.1.1 ті. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 нього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 нього Кодексу.

Згідно пунктам 135.1 та 135.2 ст. 135 цього Кодексу доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п. 198.3 ст. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Таким чином, визначення об`єкту оподаткування податком на прибуток відбувається з урахуванням отриманого платником доходу від будь-якої діяльності та витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку. При цьому, витрати певного періоду визначаються одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені, тобто повинен бути наявний зв`язок здійснених витрат з господарською діяльністю платника.

Спірним в межах даної справи є питання реальності проведення господарських операцій ТОВ «Український Центр Енергоремонт» з контрагентами ТОВ «Марібакс», ТОВ «Ван Альянс» та ТОВ «Евертон прайм».

Щодо господарських операцій з ТОВ «Марібакс» судом встановлено наступне.

ТОВ «Український Центр Енергоремонт» укладено договір від 06 жовтня 2017 року № 27 з ТОВ «Марібакс», відповідно до умов якого продавець (ТОВ «Марібакс») зобов`язується поставити покупцеві товар згідно специфікації, які оформляються додатками до договору (том 1 а.с.138-140).

Відповідно до п.2.1 договору, поставка товару згідно кожного додатку до договору здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту здійснення покупцем повної оплати товару згідно кожного додатку до цього договору. Поставка товару за цим договором здійснюється на умовах EXW (ІНКОТЕРМС- 2010).

Згідно з п.3.1 Договору ціна цього договору станом на день підписання, дорівнює сумі, зазначений у додатках до цього договору.

Згідно з п.4.1 Договору продавець зобов`язується забезпечити якість товару згідно з умовами договору та вимогами державних стандартів, правил, ДСТУ (ТУ) України, а також вимогами інших нормативних документів, які чинні на території України.

Відповідно до п.5.1 Договору продавець зобов`язаний поставити товар в обсяг і в строки, передбачені цим договором.

Згідно з п.5.2 Договору покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, відповідно до вимог цього договору.

На підтвердження виконання вказаного договору позивач надав:

-специфікації (додатки) відповідно до договору №27 від 06.10.2017 (том 1 а.с.141-151);

- договір відповідального зберігання майна №36 від 27.12.2017 (назва майна-олива трансформаторна Т-1500, 53500кг)( том 1 а.с.170-171);

- акт №1 приймання-передачі майна за договором відповідального зберігання від 27.12.2017(том 1 а.с.172);

- акт №3 передачі майна за договором відповідального зберігання від 30.01.2018 року (том 1 а.с.173);

- акт №4 передачі майна за договором відповідального зберігання від 15.02.2018 року (том 1 а.с.174);

- договір відповідального зберігання майна №30 від 18.12.2017 року (назва майна- ремкомплект для ремонту РПН, провід ПБ, техпластина МБС, масловказівник МС-2,ТКП-160(термосигналізатори), вентилятори обдуву, дискові затвори ДУ-80) (том 1 а.с.175-176);

- акт №1 приймання передачі майна за договором відповідльного зберігання від 18.12.2017 року (том 1 а.с.177);

- акт №2 передачі майна за договором відповідального зберігання від 22.12.2017 (том 1 а.с.178);

- договір відповідального зберігання майна №31 від 19.12.2017 року (назва майна-олива трансформаторна Т-1500) (том 1 а.с.179-180);

- акт №1 приймання-передачі майна за договором відповідального зберігання від 19.12.2017(том 1 а.с.181);

- акт №2 передачі майна за договором відповідального зберігання від 27.12.2017 (том 1 а.с.182);

- договір відповідального зберігання майна №32 від 20.12.2017 року (назва майна- провід ПБ) (том 1 а.с.183-184);

- акт №1 приймання-передачі майна за договором відповідального зберігання від 20.12.2017(том 1 а.с.185);

- договір відповідального зберігання майна №33 від 21.12.2017 року (назва майна- провід ПБ) (том 1 а.с.186-187);

- акт №1 приймання-передачі майна за договором відповідального зберігання від 21.12.2017(том 1 а.с.188);

- договір відповідального зберігання майна №34 від 25.12.2017 року (назва майна- провід ПБ, олива трансформаторна Т-1500) (том 1 а.с.189-190);

- акт №1 приймання-передачі майна за договором відповідального зберігання від 25.12.2017(том 1 а.с.191);

- акт №2 приймання-передачі майна за договором відповідального зберігання від 27.12.2017(том 1 а.с.192);

- видаткові накладні постачальника ТзОВ Марібакс ( том 1 а.с.153-163);

- товаро-транспортні накладні (автомобільний перевізник ТзОВ Український Центр Енергоремонт, вантажовідправник ТзОВ Марібакс)(том 1 а.с.164-169);

- накази про направлення у відрядження водія ОСОБА_1 (том 1 а.с. 193, 196, 199, 202, 205);

- посвідчення про відрядження водія ТзОВ Український Центр Енергоремонт ОСОБА_1 (том 1 а.с.194, 195, 197, 198, 200, 201, 203, 204, 206, 207).

На виконання умов ТзОВ «Марібакс» оформлено (виписано) для ТзОВ «Український Центр Енергоремонт» наступні накладні: № 7 від 06.10.2017 року, № 237 від 18.12.2017, № 238 від 18.12.2017, № 239 від 18.12.2017, № 240 від 18.12.2017, № 241 від 19.12.2017, № 242 від 20.12.2017, № 243 від 21.12.2017, № 244 від 23.12.2017, № 245 від 23.12.2017, № 246 від 24.12.2017.

До перевірки також було представлено договори відповідального зберігання майна відповідно до умов яких поклажодавець (ТОВ «Український Центр Енергоремонт») передає, а зберігач ТОВ «Марібакс» приймає на відповідальне зберігання майно: № 06/10 від 06.10.2017, № 30 від 18.12.2017, № 31 від 19.12.2017, № 32 від 20.12.2017, № 33 від 21.12.2017, № 34 від 25.12.2017, № 36 від 27.12.2017.

До перевірки позивачем представлено наступні ТТН на перевезення товарно-матеріальних цінностей ТОВ «Український Центр Енергоремонт» автомобілем КАМАЗ НОМЕР_1 : № б/н від 07.11.2017, № 103 від 22.12.2017, № 125 від 27.12.2017, № 52 від 23.01.2018, № 60 від 30.01.2018 ,№ 73 від 15.02.2018.

Як вбачається з акта перевірки:

ТзОВ Український Центр Енергоремонт» до перевірки не надано жодних документів, що підтверджують якість та ідентифікацію товару, технічні характеристики, виробника товару, країну походження товару, а саме: сертифікати відповідності товарів, паспортів заводів виробників товару, дозволи та свідоцтва, щодо підтвердження якості, всі необхідні висновки про відповідність технічних умов виробництва, зберігання, а також реєстрації обов`язкових підтверджуючих документів ( реквізити товару, ДСТУ, ТУ, марки, типу, заводу виробника). Крім того, інформація про вантажно розвантажувальні роботи у ТТН відсутня.

Відповідно до наявної інформації в АІС „Податковий блок перевіркою встановлено, що ТОВ «Марібакс»: дата державної реєстрації 08.12.2016, перебуває на податковому обліку в ДПІ в Оболонському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві; податкова адреса: м. Київ, вул. Автозаводська, 18Б; стан платника платник податків за основним місцем обліку, керівник та засновник ОСОБА_2 , основний вид діяльності неспеціалізована оптова торігвля, зареєстрований платником ПДВ 01.01.2017 (діюче), штатна чисельність за жовтень грудень 2017 1 ос. ОСОБА_3 , дохід за 2017 рік- декларація з податку на прибуток не подавалась, декларація про наявність нерухомого майна не подавалась.

Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.07.2018 по справі № 760/18178/ досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, діючи на території м. Києва та Київської області створили протягом 2016-2018 років низку суб`єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності, в тому числі: ТОВ «Марібакс», з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, що полягає у сприянні в незаконному формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість, тим самим вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що вказані підприємства звітуються, використовуючи одні ІР-адреси операторів надання послуг.

Згідно з протоколами оглядів від 08.05.2018 юридичних адрес підприємств з ознаками фіктивності, в тому числі: ТОВ «Марібакс» за адресою: м. Київ, Оболонський р-н., вул. Автозаводська, буд. 18-Б, службові особи та ознаки ведення фінансово-господарської діяльності не встановлені.

Також в акті перевірки вказується про те, що допитана 21.05.2018 як свідок директор підприємства орендодавця - ПрАТ «Київпродмаш», яка показала, що кероване нею підприємство ніколи не мало жодних фінансово-господарських взаємовідносин з ФСПД - ТОВ «Марібакс», зокрема, ніколи не надавало йому жодних приміщень в оренду за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 18 (18 літера «Б»).

В акті перевірки зазначено, що ТОВ «Марібакс» товарно - матеріальні цінності (шина мідна в кількості 2550 кг) були придбані у жовтні 2017 року у ТОВ «Рероргінг», яким в свою чергу зазначений товар було придбано у жовтні 2017 року у ТОВ «Еліт-софт ЛТД». В свою чергу ТОВ «Еліт-софт ЛТД» шину мідну в кількості 2550 кг. було придбано у червні 2017 року (податкова накладна зареєстрована в жовтні 2017) у ТОВ «Ріо-гранде трейд».

При дослідженні ланцюга постачання, згідно з базою даних ЄРПН та зареєстрованих податкових накладних у 2017 році підприємством ТОВ «Ріо-гранде трейд» встановлено підміну товару на першому ланцюгу постачання контрагентами - покупцями, що ставить під сумнів реальність господарських операцій (ТОВ «Марібакс»).

Крім того, ТОВ «Марібакс» товарно-матеріальні цінності (провід ПБ, олива трансформаторна, запчастини) були придбані у грудні 2017 року у ТОВ «Редколд», яким встановлено підміну товару на першому ланцюгу постачання контрагентами-покупцями, що ставить під сумнів реальність господарських операцій (ТОВ «Марібакс»).

В акті перевірки зазначено, що залишки ТМЦ станом на 31.12.2017 знаходяться на складі, що підтверджується інвентаризаційними відомостями та даними бухгалтерського обліку по рахунку 20.

Тому контролюючий орган дійшов до висновку , що ТОВ «Марібакс» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з позивачем і складено первинні документи.

Судом звертається увага на те, що відповідачем проводилась документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Марібакс» за період грудень 2017 року за результатами якої складено акт від 13.07.2018 №1748/13-01-14-14/33583465 та на підставі якого винесено податкові повідомлення - рішення № від 10.08.2018 та № від 10.08.2018, які були оскаржені до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року у справі №1340/5559/18, позов ТзОВ «Український Центр Енергоремонт» до ГУ ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень рішень задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення від 10.08.2018 року №. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 року вказане рішення залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вказано у рішенні Львівського окружного адміністративного суду у справі від 06.02.2019 року у справі №1340/5559/18, суд досліджував обставини щодо реальності господарських операцій ТзОВ «Український Центр Енергоремонт» з контрагентом - взаємовідносин із ТзОВ Марібакс на підставі договору поставки від 06.10.2017 №27.

Суд дійшов висновку, що надані позивачем докази спростовують доводи відповідача про те, що господарські операції не мали реального характеру. Враховуючи наведене, суд вважає, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Суд також зазначає, що перевіркою не встановлено, що здійснені позивачем господарські операції з контрагентами суперечать (є нетиповими) видам діяльності позивача або є збитковими.

Суд встановив, що на час здійснення господарських операцій контрагент позивача перебував на обліку в органах ДФС та був зареєстрований у встановленому законом порядку платниками податку. Відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних обставин.

Щодо покликання представника відповідача на пункт 2.2 договору поставки №27 від 06.10.2017, що поставка товару покупцю здійснюється на умовах EXW (ІНКОТЕРМО 2010), а відповідно до представленої до перевірки видаткової накладної (не вказано місце складання видаткових накладних), то суд зазначає таке.

Згідно із Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському затвердженого наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995за № 88 не передбачено вказувати у видатковій накладній місце її складання.

Щодо покликання представника відповідача не те, що до перевірки не представлено актів прийому-передачі майна із зберігання, не надано інформації, хто отримував дане майно, за чий рахунок проводились вантажно-розвантажувальні роботи при повернення товару із зберігання, а також про відсутність власного нерухомого майна у ТОВ Марібакс та достатньої кількості трудових ресурсів та техніки для ведення даного виду господарської діяльності, і про не встановлення реєстрації контрагентами податкових накладних на придбання послуг оренди складських приміщень та резервуарів для зберігання товарів та олив трансформаторних, то суд зазначає таке.

Згідно із Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні 17.1999 р. № 996-XIV акт прийому - передачі наданих послуг або виконаних робіт є документом, який посвідчує виконання сторонами умов договору та є підставою для здійснення оплати за надані послуги чи виконані роботи. Так як договір на відповідальне зберігання продукції №36 від 27.12.2017 є безоплатним, то сторони договору вважали за непотрібне складати актів прийому-передачі майна із зберігання. Також суд зазначає, що ТзОВ Марібакс орендувати резервуари для зберігання товарів та олив трансформаторних не потрібно було, так як оливи поставляються у 200-ті літрових бочках і вартість вантажно-розвантажувальних закладена у ціну товару.

Щодо покликання представника відповідача на акт приймання передачі майна за договором відповідального зберігання №1 від 27.12.2017, відповідно до якого передано на зберігання у м.Києві оливу трансформаторну у кількості 53500кг особисто директором ТОВ Український Центр Енергоремонт ОСОБА_4 , однак до перевірки не представлено наказу на відрядження у м. Київ, посвідчення на відрядження, авансового звіту та інших документів, що засвідчували б перебування п. ОСОБА_4 у м. Києві 27.12.2017, то суд зазначає, що наказу і посвідчення на відрядження на п. ОСОБА_4 не могло бути, бо підписував даний договір і акт приймання майна заступник Шейн С ОСОБА_5 на підставі довіреності.

Щодо покликання представника відповідача на те, що представлені до перевірки посвідчення на відрядження в розділі Відмітки про вибуття у відрядження, прибуття в пункти призначень, вибуття з них і прибуття до місця постійної роботи немає відмітки щодо прибуття та вибуття ОСОБА_6 на ТОВ Марібакс, завірені підписами не ідентифікованих осіб, а на посвідченнях №13 та №129 взагалі відсутні відмітки щодо прибуття та вибуття у м. Київ на ТзОВ Марібакс, то суд зазначає таке.

Наказом Міністерства фінансів України від 21.06.2011 №738 Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Державної податкової адміністрації України від 28.07.1997 №260 було скасовано форму посвідчення про відрядження. З даного часу посвідчення про відрядження оформляти не потрібно, достатньо наказу на відрядження, відповідно до якого визначається кількість днів, проведених у відрядженні. Проте, директором ТзОВ Український Центр Енергоремонт дане посвідчення на відрядження використовується для внутрішнього контролю за трудовою дисципліною працівників, які перебувають у відрядженні.

Таким чином, відсутність відмітки на посвідченнях про відрядження водія ОСОБА_1 не свідчить про факт відсутності перевезення товару.

Суд також зауважує, що чинним законодавством не передбачено зазначати посади та прізвища осіб, які підписуються на посвідченнях про відрядження і ставлять печатку.

Щодо покликання представника відповідача про ненадання позивачем жодних документів, що підтверджують якість та ідентифікацію товару, технічні характеристики, виробника товару, країну походження товару а саме: сертифікати відповідності товарів, паспорта заводів виробників, дозволи та свідоцтва, щодо підтвердження якості, всі необхідні висновки про відповідність технічних умов виробництва, зберігання, а також реєстрації обоє обов`язкових підтверджуючих документів (реквізити товару ДСТу, ТУ, марки, типу, заводу виробника), то суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 20.1.2. п. 20.1 ст. 20 ПК України податкові органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Даним підпунктом не надано право ревізорам податкової служби перевіряти сертифікати відповідності товарів, паспорта заводів виробників, дозволи та свідоцтва, щодо підтвердження якості, висновки про відповідність технічних умов виробництва. Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також додатково зазначає, що ДФС України скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 10.08.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 1081683,75грн. При цьому, судом встановлено, що обставини, які були враховані при прийнятті оскаржуваного в суді податкового повідомлення-рішення та викладені у акті перевірки від 13.07.2018, є такими ж, як і обставини, що ураховувалися при прийнятті податкового повідомлення-рішення, скасованого ДФС України.

З огляду на викладене, в ході розгляду справи суд дійшов до висновку, що позивач належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами (складання яких передбачено умовами відповідних договорів), податковими накладними, складеними з дотриманням вимог податкового законодавства, документами, що свідчать про продаж товару, підтвердив, що господарські операції з контрагентом обумовлені діловою метою, мали реальний характер і фактично виконані.

Таким чином, із урахуванням встановлених обставин у справі та доказів, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому, позивач не порушив вимоги податкового законодавства в межах спору.

При цьому, суд не бере до уваги покликання ГУ ДФС у Львівській області на окремі неточності в наданих позивачем документах, оскільки такі неточності не є суттєвими у сукупності, не тягнуть за собою недійсність таких документів, а тому не можуть свідчити про безтоварність господарських операцій, які ними підтверджуються. Натомість оцінка здійсненим господарським операціям повинна даватись на підставі комплексного всебічного аналізу матеріалів справи та фактичних обставин.

Щодо долучених до матеріалів справи представником відповідача протоколу огляду від 08.05.2018 року протоколу допиту свідка від 21.05.2018 року директора ПрАТ «Київпродмаш» та від 18.06.2018 року засновника ТОВ «Марібакс» ОСОБА_3 слід зазначити, що такі не можуть братись до уваги як належні та допустимі докази з огляду на те, що спірні операції мали місце в грудні 2017 року, а огляд місцезнаходження контрагента позивача проведено у тарні 2018 року. Крім того, в акті перевірки встановлено, зо засновником вказаного контрагента є громадянин ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 є працівником.

Щодо господарських операцій з ТОВ «Ван Альянс» та ТОВ «ЕВЕРТОН ПРАЙМ» судом встановлено наступне.

ТОВ «Український Центр Енергоремонт» укладено договір від 20 вересня 2017 року № 25 з ТОВ «Ван Альянс», відповідно до умов якого продавець (ТОВ «Ван Альянс») зобов`язується поставити покупцеві товар згідно специфікації, які оформляються додатками до договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно здійснити його оплату. На виконання умов ТзОВ «Ван Альянс» оформлено (виписано) для ТзОВ «Український Центр Енергоремонт» наступні накладні: № 273 від 21.09.2017 року, № 4 від 04.10.2017, № 8 від 07.10.2017.

До перевірки представлено договори відповідального зберігання майна відповідно до умов яких поклажодавець (ТОВ «Український Центр Енергоремонт») передає, а зберігач ТОВ «Ван Альянс» приймає на відповідальне зберігання майно: № 21/09 від 21.09.2017, № 04/10 від 04.10.2017, № 07/10 від 07.10.2017.

До перевірки позивачем представлено наступні ТТН на перевезення товарно-матеріальних цінностей ТОВ «Український центр енергоремонт» автомобілем КАМАЗ НОМЕР_1 : № б/н від 03.10.2017, № б/н від 07.11.2017.

Контролюючий орган зазначив, що враховуючи незначну кількість працюючих на ТОВ «Ван Альянс» та значні обсяги реалізованих товарів та наданих послуг зберігання, відсутність власних складських приміщень, відсутність придбання послуг оренди, вантажно-розвантажувальних робіт, вантажної техніки, необхідних для ведення господарської діяльності, укладення договору про відступлення права вимоги в розмірі 951 849,05 грн. на користь підприємства, що не здійснює діяльність (не звітується) та не зареєстроване платником ПДВ свідчить про нереальність господарської операції. Укладений договір між ТОВ «Український Центр Енергоремонт» та ТОВ «Ван Альянс» не опосередковувався реальним виконанням операції, яка становить його предмет у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва. ТОВ «Ван Альянс» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з позивачем і складено первинні документи.

ТОВ «Ван Альянс» товарно-матеріальні цінності були придбані у вересні 2017 року у ТОВ «Еліт софт ЛТД» (провід ПБ в кількості 2680 кг) та жовтні 2017 року - ТОВ «Тосірон-груп».

В свою чергу ТОВ «Еліт-софт ЛТД» вказані товарно-матеріальні цінності були придбані у вересні 2017 року та ТОВ «Тосірон-груп» товарно-матеріальні цінності були придбані у січні-лютому 2017 року (податкові накладні зареєстровані в жовтні 2017) у ТОВ «Медіум СК».

При дослідженні ланцюга постачання, згідно з базою даних ЄРПН та зареєстрованих податкових накладних 2017 року підприємством ТОВ «Медіум СК» встановлено підміну товару на першому ланцюгу постачання контрагентами - покупцями, що ставить під сумнів реальність господарських операцій (ТОВ «Ван Альянс»).

Залишки ТМЦ станом на 31.12.2017 знаходяться на складі, що підтверджується інвентаризаційними відомостями та даними бухгалтерського обліку по рахунку 20.

Відповідно до картки рахунку по бухгалтерському рахунку 631 по контрагенту ТОВ «Ван Альянс» станом на 31.12.2017 кредиторська заборгованість становить 951 849,05 грн.

ТОВ «Український Центр Енергоремонт» представлено до перевірки повідомлення про відступлення права вимоги отримане від ТОВ «Ван Альянс» від 24.01.2018, яким повідомлено, що ТОВ «Ван Альянс» за договором про відступлення права вимоги від 24.01.2018 відступило ТОВ «Дельта акив інвест».

ТОВ «Український Центр Енергоремонт» укладено договір від 20 вересня 2017 року № 26 з ТОВ «ЕВЕРТОН ПРАЙМ». Відповідно до умов якого продавець (ТОВ «ЕВЕРТОН ПРАЙМ») зобов`язується поставити покупцеві товар згідно специфікації, які оформляються додатками до договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно здійснити його оплату. На виконання умов ТОВ «ЕВЕРТОН ПРАЙМ» оформлено (виписано) для ТзОВ «Український Центр Енергоремонт» наступні накладні: № 272 від 20.09.2017 року, № 274 від 28.09.2017.

На виконання умов договору ТОВ «Евертон прайм» оформлено (виписано) для ТОВ «Український Центр Енергоремонт» видаткові накладні (перелік наведено в акті перевірки).

До перевірки представлено договори відповідального зберігання майна відповідно до умов яких поклажодавець (ТОВ «Український Центр Енергоремонт») передає, а зберігач ТОВ «ЕВЕРТОН ПРАЙМ» приймає на відповідальне зберігання майно: № 20/09 від 20.09.2017, № 28/09 від 28.09.2017.

До перевірки позивачем представлено наступні ТТН на перевезення товарно-матеріальних цінностей ТОВ «Український Центр Енергоремонт» автомобілем КАМАЗ НОМЕР_1 : № б/н від 26.09.2017, № б/н від 03.10.2017.

Як вказано в акті перевірки, в свою чергу ТОВ «Евертон прайм» товарно-матеріальні цінності (масло трансформаторне Т-1500 в кількості 21 т., шина мідна в кількості 2582 кг.) були придбані у вересні 2017 року у ТОВ «Полюс фінанс плюс».

В свою чергу ТОВ «Полюс фінанс плюс» товарно-матеріальні цінності - шина мідна в кількості 2582 кг. були придбані у серпні 2017 року, а масло трансформаторне Т-1500 в кількості 21 т. - в квітні 2017 (податкову накладну в ЄРПН зареєстровано в жовтні 2017) у ТОВ «Таскомстар».

Відповідно до проведеного аналізу, встановлено відсутність придбання даним СГД шини мідної та масла трансформаторного протягом 2017 року, крім цього протягом відповідного періоду ТОВ «Таскомстар» декларувало лише операції з придбання будівельно-монтажних робіт, консультування з питань комерційної діяльності, щебеню, піску, тканини, вимикачів, галантерейних виробів.

Відповідно до картки рахунку по бухгалтерському рахунку 631 по контрагенту ТОВ «Евертон прайм» станом на 31.12.2017 кредиторська заборгованість становить 773023,24 грн.

ТОВ «Український Центр Енергоремонт» представлено до перевірки повідомлення про відступлення права вимоги отримане від ТОВ «Евертон прайм» від 24.01.2018, яким повідомлено що ТОВ «Евертон прайм» за договором про відступлення права вимоги від 25.01.2018 відступило ТОВ «Дельта акив інвест».

Судом з поданих доказів до матеріалів справи, встановлено, що на час укладання Договорів із позивачем, його контрагенти в особі ТОВ «ЕВЕРТОН ПРАЙМ», ТОВ «Ван Альянс» були платниками ПДВ згідно чинного законодавства та належним чином зареєстрованими у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, тобто мали достатній об`єм правоздатності для укладення спірних угод.

В судовому засіданні 14 листопада 2019 року було допитано свідка ОСОБА_4 , який повідомив суд наступне. Договори з контрагентами було укладено і в м. Києві, і в місці ведення безпосередньої діяльності. Шаблони договорів було підготовлено юристами. Поставка товару не відбувалася, товар зберігався у продавця на складі, оскільки збут товару в подальшому було здійснено в Київській області. Щодо ТОВ «Марібакс», то було проведено єдину зустріч в м. Києві, представник позивача відвідав склади вищезазначеного контрагента. Зауважень щодо контрагентів на час укладання договорів у позивача не було.

Відповідно до п. 201.10. ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Як вказано у розділі 3.1.2.1 акта перевірки, згідно Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Марібакс», ТОВ «Ван Альянс», ТОВ «Евертон прайм» для ТзОВ «Український Центр Енергоремонт» за відповідні періоди зареєстровано податкові накладні: №272 від 20.09.2017, №273 від 21.09.2017, №274 від 28.09.2017, №4 від 04.10.2017, №7 від 06.10.2017, №8 від 07.10.2017, №237 від 18.12.2017, №238 від 18.12.2017, №239 від 18.12.2017, №240 від 18.12.2017, №241 від 19.12.2017, №242 від 20.12.2017, №243 від 21.12.2017, №244 від 23.12.2017, №245 від 23.12.2017, №246 від 23.12.2017 (сторінка 28 акта перевірки), на загальну суму 9337405,37 грн., в тому числі ПДВ 1556234,26 грн.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Позивач не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Це означає, що порушення порядку здійснення господарської діяльності чи сплати податків ТОВ «Марібакс», ТОВ «ЕВЕРТОН ПРАЙМ», ТОВ «Ваш Альянс» тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, оскільки у відповідності до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Разом з тим, документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, зміст послуг, що надають тощо. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладених договорів, позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт вчинення господарських операцій з зазначеними контрагентами, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час вирішення спору), за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларовані позивачем податкові зобов`язання за господарськими операціями з вказаними вище контрагентами сформовано безпідставно за господарськими операціями, які не виконувались.

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання, оскільки остання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Також, контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017) та ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції після 15.12.2017) не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів позивача трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов укладених договорів, як не було надано і доказів про наявність фактів, які встановлені судами, однак не враховані під час прийняття рішень, та свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №815/253/16.

Щодо висновків контролюючого органу про заниження позивачем суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за грудень 2016 року в розмірі 13858 грн. як наслідок подання уточнюючого розрахунку.

Як вказано в акті перевірки, встановлено, що позивачем при поданні уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2016 року від 17.02.2017 року № задекларовано збільшення податкових зобов`язань в сумі 1080100 (графа 6), що призвело до зменшення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 270708 грн. та збільшення позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, що сплачується до державного бюджету в сумі 809392 грн. Проте, від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту грудня 2016 з врахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість від 01.02.2017 № становить 256850 грн., відповідно позитивне значення податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що сплачується до державного бюджету має становити 823250 грн. Відтак, контролюючим органом встановлено заниження позивачем суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за грудень 2016 року в розмірі 13858 грн.

Відповідно до п.6 розділу 3 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом МФ України від 28.01.2016 №21, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені у податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Держбюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного періоду та сумою податкового кредиту такого звітного періоду.

Відповідно до п.200.2 ст.200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Однак, належними та допустимим доказами такий висновок не обґрунтовано, копії уточнюючих декларацій та основної декларації не подано. Відтак, дані, наведені контролюючим органом у зведених даних на сторінці 34 акта не підтверджені.

Враховуючи вищенаведене, податкові повідомлення-рішення, винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби у Львівській області від 14.03.2019 року №003221406 та від 14.03.2019 року № 003231406 є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 19 210 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Центр Енергоремонт» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.03.2019 року № 003221406 та від 14.03.2019 року № 003231406.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Український Центр Енергоремонт (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Раневицька, 14; ) 19 210 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.02.2020 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна