Справа № 200/10503/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року справа №200/10503/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 р. у справі № 200/10503/19-а (головуючий І інстанції Арестова Л.В., повний текст рішення складено 02.10.2019 року в м.Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі - відповідач, Управління), в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком часу навчання в ГорПТУ № 90 м. Тореза Донецької області з 01 вересня 1969 року по 15 липня 1971 року за спеціальністю штукатур маляр та відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі під час роботи на підприємстві «Маріупольське спеціалізоване управління підприємства «Донбасскоксохимремонт» з 01 серпня 1993 року по 31 серпня 1993 року та з 22 листопада 1993 року 22 жовтня 1995 року у якості монтажника обладнання коксохімічних виробництв 3 розряду; визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком рішенням №12 від 04 березня 2019 року; скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 12 від 04 березня 2019 року про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу; зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком час навчання в ГорПТУ № 90 м. Тореза Донецької області з 01 вересня 1969 року по 15 липня 1971 року за спеціальністю штукатур маляр та відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі під час роботи на підприємстві «Маріупольське спеціалізоване управління підприємства «Донбасскоксохимремонт» з 01 серпня 1993 року по 31 серпня 1993 року та з 22 листопада 1993 року 22 жовтня 1995 року у якості монтажника обладнання коксохімічних виробництв 3 розряду та зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з моменту звернення з відповідною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.12.2018 року та здійснити відповідні виплати (а.с. 3-6).

Позов обґрунтовано тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, проте йому не зараховано стаж навчання та період роботи відбування виправних робіт. Позивач вказує, що періоди його навчання та роботи належним чином відображені в його трудовій книжці, яка є основним документом, якій підтверджує стаж роботи. Вважає дії відповідача щодо не зарахування стажу роботи та навчання протиправними та такими, що порушують його конституційні права.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо не зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком часу відбування покарання у вигляді виправних робіт на підприємстві «Маріупольське спеціалізоване управління підприємства «Донбасскоксохимремонт» з 01 серпня 1993 року по 31 серпня 1993 року та з 22 листопада 1993 року по 22 жовтня 1995 року у якості монтажника обладнання коксохімічних виробництв 3 розряду. Скасовано рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №12 від 04 березня 2019 року про відмову у призначенні пенсії за віком в частині не зарахування до спеціального стажу період відбування покарання у вигляді виправних робіт на підприємстві «Маріупольське спеціалізоване управління підприємства «Донбасскоксохимремонт» з 01 серпня 1993 року по 31 серпня 1993 року та з 22 листопада 1993 року 22 жовтня 1995 року у якості монтажника обладнання коксохімічних виробництв 3 розряду. Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком час відбування покарання у вигляді виправних робіт на підприємстві «Маріупольське спеціалізоване управління підприємства «Донбасскоксохимремонт» з 01 серпня 1993 року по 31 серпня 1993 року та з 22 листопада 1993 року 22 жовтня 1995 року у якості монтажника обладнання коксохімічних виробництв 3 розряду. Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком № 5448 від 05.12.2018 року з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні. В задоволені решти позовних вимог відмовлено (а.с. 56-60).

Не погодившись з судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач звернувся з апеляційною скаргою, вважає рішення винесене з порушенням вимог діючого законодавства з неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з 01.09.1969 року по 15.07.1971 року навчався в ГорПТУ № 90 м. Тореза за спеціальністю штукатур-маляр (підтверджується довідкою Торезького центру професійно-технічної освіти від 02.02.2016 року №23), по завершенню навчання отримав атестат про отримання професії маляр-штукатур (підтверджується п.1 трудової книжки, виданої 19.07.1971 року, де зазначено: «з 01.09.1969 по 15.07.1971 До поступления в Торезское РСУ уч-ся ГорПТУ №90 Атестат»), через чотири дні був прийнятий на роботу штукатуром-маляром 3 розряду до Торезького РСУ Донецького облремстройтресту №1 (підтверджується п.2 трудової книжки). Наголошує, що оскільки навчався за професією маляр-штукатур, то отримати атестат міг тільки за цією професією, а не будь-якою іншою, саме тому працював маляром - штукатуром на виробництві (а.с. 64-67).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 04.03.2019 року № 2809/34-2/09, за результатами розгляду заяви позивача від 05 грудня 2018 року про призначення пенсії за віком, позивачу відмовлено в призначені пенсії, оскільки загальний страховий стаж ОСОБА_1 за наданими документами складає 12 років 8 місяців 24 дні, що не відповідає умовам ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу не враховано:

- періоду навчання в горПТУ № 90 з 01.09.1969 року по 15.07.1971 року, оскільки позивач не надав підтверджуючого документу про навчання;

- з 15.12.1976 року по 15.02.1976 року, оскільки в даті (році) про звільнення з роботи є неточність;

- з 01.08.1993 року по 31.08.1993 року, з 22.11.1993 року по 22.10.1995 року, через те, що позивач у цей період відбував покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі, відповідно до ст. 44 «Основ исправительно-трудового законодательства Украины» (а.с. 16-17).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 з 01.09.1969 року по 15.07.1971 року навчався в горПТУ № 90 м. Тореза та 19.07.1971 року був прийнятий на роботу штукатуром-маляром 3 розряду (а.с. 9).

Відповідно до довідки Торезького центру професійно-технічної освіти від 02.02.2016 року № 23, ОСОБА_1 навчався в міському професійно-технічному училищі № 90 (горПТУ № 90) м. Тореза Донецької області з 01.09.1969 року по 15.07.1971 року на денному відділені за професією «штукатур-маляр».

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо не зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком часу навчання в ГорПТУ №90 м. Тореза Донецької області з 01 вересня 1969 року по 15 липня 1971 року за спеціальністю штукатур маляр, послався на те, що позивачем до заяви про призначення пенсії не було надано доказів на підтвердження присвоєної кваліфікації, а з записів в трудовій книжці неможливо зробити висновок щодо набутої професії позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За приписами ч. 4 ст. 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон 1058-IV) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено ст. 56 Закону № 1788-ХІІ, підпунктом "д" пункту 1 якого передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Тобто, при відсутності у особи атестату, приймаються довідки про навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про періоди навчання.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 01.09.1969 року по 15.07.1971 року навчався в горПТУ № 90 м. Тореза та 19.07.1971 року був прийнятий на роботу штукатуром-маляром 3 розряду (а.с. 9).

Відповідно до довідки Торезького центру професійно-технічної освіти від 02.02.2016 року № 23, ОСОБА_1 навчався в міському професійно-технічному училищі № 90 (горПТУ № 90) м. Тореза Донецької області з 01.09.1969 року по 15.07.1971 року на денному відділені за професією «штукатур-маляр».

ГорПТУ № 90 м. Тореза ліквідовано наказом Міністерства освіти України №193 від 14.06.1999р. та наказом Головного управління освіти №558-к від 19.09.1999р. реорганізовано шляхом злиття в ПТУ №32 м. Тореза з 01.09.1999р.

ПТУ №32 м. Тореза реорганізовано з 01.09.2002 року в Торезський професійний ліцей, який в свою чергу реорганізований з 01.09.2012 року в Державний учбовий заклад «Торезський центр професійно-технічної освіти».

Наказом Міністерства освіти та науки, так заваної, ДНР від 23.11.2015р. №241 Державний учбовий заклад «Торезський центр професійно-технічної освіти» перейменували у Державне професійне освітній заклад «Торезський центр професійно-технічної освіти». Довідка видана на підставі книги наказів особового складу учнів ГорПТУ № 90 (а.с. 18).

Вказана довідка видана Державним професійним освітнім закладом «Торезський центр професійно-технічної освіти» Міністерства освіти і науки, так званої, Донецької народної республіки, засвідчена печаткою цього закладу.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

При цьому, суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не зарахування до стажу роботи часу навчання в ГорПТУ №90 м. Тореза Донецької області з 01 вересня 1969 року по 15 липня 1971 року за спеціальністю штукатур маляр, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача та довідкою від 02.02.2016 року № 23, яка видана та засвідчена Державним професійним освітнім закладом «Торезський центр професійно-технічної освіти» Міністерства освіти і науки Донецької народної республіки.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні та порушені права ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком часу навчання в ГорПТУ №90 м. Тореза Донецької області з 01 вересня 1969 року по 15 липня 1971 року за спеціальністю штукатур маляр.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте ухвалив судове рішення з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції змінити.

Відповідно до ч.1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1152,60 грн., що підтверджується фіскальним чеком про сплату судового збору, який міститься в матеріалах справи (а.с. 80)

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 р. у справі № 200/10503/19-а задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 р. у справі № 200/10503/19-а - змінити.

Абзац третій резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 р. у справі № 200/10503/19-а викласти у наступній редакції: «Скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №12 від 04 березня 2019 року про відмову у призначенні пенсії за віком в частині не зарахування до стажу періоду навчання в ГорПТУ №90 м. Тореза Донецької області з 01 вересня 1969 року по 15 липня 1971 року за спеціальністю штукатур маляр та відбування покарання у вигляді виправних робіт на підприємстві «Маріупольське спеціалізоване управління підприємства «Донбасскоксохимремонт» з 01 серпня 1993 року по 31 серпня 1993 року та з 22 листопада 1993 року 22 жовтня 1995 року у якості монтажника обладнання коксохімічних виробництв 3 розряду.».

Абзац четвертий резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 р. у справі № 200/10503/19-а викласти у наступній редакції: «Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком час навчання в ГорПТУ №90 м. Тореза Донецької області з 01 вересня 1969 року по 15 липня 1971 року за спеціальністю штукатур маляр та відбування покарання у вигляді виправних робіт на підприємстві «Маріупольське спеціалізоване управління підприємства «Донбасскоксохимремонт» з 01 серпня 1993 року по 31 серпня 1993 року та з 22 листопада 1993 року 22 жовтня 1995 року у якості монтажника обладнання коксохімічних виробництв 3 розряду.».

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 р. у справі № 200/10503/19-а - залишити без змін.

Стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань (, місцезнаходження: вул. Зелінського, 27а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 1152,60 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Повне судове рішення 25 лютого 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв