Справа № 826/6915/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 січня 2020 року м. Київ № 826/6915/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши в порядку спрощеного провадження заяву позивача про встановлення судового контролю та ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд), від 29 травня 2019 року в адміністративній справі №826/6915/18 (далі - справа №826/6915/18) позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено частково, (далі - судове рішення).

Вказаним судовим рішенням визнано протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 80% до 70% від сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Зобов`язано ГУ ПФУ в м. перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 80% від сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 р., з урахуванням проведених раніше виплат.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо неврахування при перерахунку, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", пенсії ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15%, надбавки за інформаційно-аналітичне забезпечення у розмірі 50%, надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 50%, надбавки за спеціальні завдання чи держохорону у розмірі 70%, премії у розмірі 50%, які він отримував до перерахунку пенсії.

Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, включаючи надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15%, надбавку за інформаційно-аналітичне забезпечення у розмірі 50%, надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 50%, надбавку за спеціальні завдання чи держохорону у розмірі 70%, премію у розмірі 50%, починаючи з 01.01.2018 р., з урахуванням проведених раніше виплат.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 з 01.01.2018 50% суми підвищення пенсії.

Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2018, з урахуванням проведених раніше виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - закрито.

24 жовтня 2019 року позивачу в адміністративній справі №826/6915/18 видано виконавчі листи.

Разом з тим, позивачем подано до суду письмову заяву про встановлення судового контролю та ухвалення додаткового судового рішення у справі №826/6915/18, (далі - подана заява).

В обґрунтування поданої заяви, позивачем зазначено, що судове рішення в частині виплаті повної суми пенсії не виконується відповідачем незважаючи на його звернення щодо виконання судового рішення, а також, пред`явлення зазначеного виконавчого листа до органів виконавчої служби, на підставі якого відкрито виконавче провадження та накладено штраф на відповідача.

Також, позивач зазначає, що у своєму клопотанні від 06.05.19 він просив суд зобов`язати відповідача перерахувати і виплачувати йому перераховану пенсію без обмеження максимального розміру, проте судом відмовлено у задоволенні цієї вимоги.

Проте, оскільки сума виплат перевищує максимально встановлений розмір виплати пенсії, наявні підстави для ухвалення додаткового судового рішення за вказаними вище позовними вимогами.

Розглянувши в порядку спрощеного провадження подану заяву суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства, (також далі - КАС України), суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Згідно правової позиції викладеної в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про огляд застосування адміністративними судами статті 267 КАС України" № 3 від 13.03.2017 вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Пленум Вищого адміністративного суду України наголосив, що вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Слід зауважити, що судовий контроль не встановлювався при ухваленні рішення від від 29 травня 2019 року у адміністративній справі №826/6915/18.

Водночас, суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав виконавчі листи на примусове виконання рішення суду.

31 жовтня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Діаною Анатолієвною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60462332 в частині зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, включаючи надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15%, надбавку за інформаційно-аналітичне забезпечення у розмірі 50%, надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 50%, надбавку за спеціальні завдання чи держохорону у розмірі 70%, премію у розмірі 50%, починаючи з 01.01.2018 р., з урахуванням проведених раніше виплат.

04 листопада 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою Анастасією Ігорівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60462360 в частині зобов`язання ГУ ПФУ в м. перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 80% від сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 р., з урахуванням проведених раніше виплат.

04 листопада 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою Анастасією Ігорівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60462301 в частині зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2018, з урахуванням проведених раніше виплат.

Водночас, 03 грудня 2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Діаною Анатолієвною прийнято постанову у виконавчому провадженні ВП №60462332 про накладення штрафу на боржника (відповідача) у розмірі 5100,00 грн.

04 грудня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою Анастасією Ігорівною прийнято постанову у виконавчому провадженні ВП №60462360 про накладення штрафу на боржника (відповідача) у розмірі 5100,00 грн.

06 грудня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою Анастасією Ігорівною прийнято постанову у виконавчому провадженні ВП №60462301 про накладення штрафу на боржника (відповідача) у розмірі 5100,00 грн.

Також, із додаткових пояснень та доданих матеріалів вбачається, що за повторне невиконання судового рішення на боржника (відповідача) постановами від 06 лютого 2020 року накладено штраф у загальному розмірі 20400,00 грн. та попереджено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, органами виконавчої служби у виконавчих провадженнях ВП №60462332, ВП №60462360 та ВП №60462301 здійснюється примусове виконання судового рішення.

Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду суб`єктом владних повноважень не доцільне після відкриття виконавчого провадження. Варто звернути увагу, що після відкриття виконавчого провадження заходи процесуального здійснюються державним виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, щодо посилання позивача на Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд звертає увагу, що в разі незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду, позивач має право звернутись до суду із позовною заявою про оскарження вказаних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця в загальному порядку, а не в межах ст. 382 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Щодо ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Тобто, однією з підстав для ухвалення додаткового судового рішення є, зокрема, відсутність ухвалення рішення щодо однієї із позовних вимог з приводу якої досліджувалися доказичи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Так у судовому рішенні досліджувалась позовна вимога позивача щодо зобов`язання відповідача перерахувати і виплачувати позивачу перераховану пенсію без обмеження максимального розміру, проте за результатом розгляду вказаної позовної вимоги судом було відмовлено у її задоволенні, а тому суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Таким чином, враховуючи вище викладені норми законодавства та з`ясовані судом обставини, а також оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, відсутність підстав для її задоволення

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-243, 248, 252, 256, 382 України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю та ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі №826/6915/18.

Ухвалу може бути оскаржено.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Ю.Т. Шрамко