Справа № 360/5411/19
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5411/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Суткового Андрія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом адвоката Суткового Андрія Миколайовича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі - відповідач), в якому представник позивача просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Луганській області щодо індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер: :07:001:0011, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням коефіцієнту індексації за 1996 рік (1,703) та 1997 рік (1,059) при формуванні витягів від 13 серпня 2019 року № 932/0/195-19 ЗД :07:001:0011) станом на 08 серпня 2018 року та від 13 серпня 2019 року № 933/0/195-19 ЗД :07:001:0011) станом на 13 серпня 2019 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Луганській області провести перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер: :07:001:0011, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 область, м. Сєвєродонецьк, вул. АДРЕСА_1 , та видати нові витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку цієї земельної ділянки за 2018 та 2019 роки.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач є власницею будівлі виробничого корпусу № 4, яка розташована на земельній ділянці: кадастровий номер :07:001:0011, місце розташування: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 4-Ж, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (під будівлю виробничого корпусу № 4).

На виконання вимог статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України позивач звернулась до відповідача з заявами щодо оформлення права оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0011.

Відповідачем сформовані витяги від 13 серпня 2019 року № 932/0/195-19 ЗД :07:001:0011) станом на 08 серпня 2018 року та від 13 серпня 2019 року № 933/0/195-19 ЗД :07:001:0011) станом на 13 серпня 2019 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з зазначенням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки 6,071.

Відповідно до рішення Сєвєродонецької міської ради від 19 січня 1998 року № 1212 «Про затвердження грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача» затверджено з 01 січня 1998 року грошову оцінку населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача. Базова вартість 1 квадратного метра землі по м. Сєвєродонецьку складає 17,344 грн/м.кв.

Згідно з листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин) від 04 січня 2019 року за № 22-28-0.22-125/2-19 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель», значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за 2018 рік становить 1,0. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009рік - 1,059, 2010рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження), 2016 рік - для сільськогосподарській угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) - 1,0, для земель несільськогосподарського призначення - 1,06, 2017 рік - 1,0, Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалася.

Тобто, показник середньої (базової) вартості 1 квадратного метра землі по м. Сєвєродонецьку станом на 01 січня 1998 року має відрізнятися від показника середньої (базової) вартості 1 квадратного метра землі по м. Сєвєродонецьку станом на будь-яку дату 2017, 2018 або 2019 років лише на кумулятивний добуток коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки за 1998-2016 роки, а саме у 3.3661 рази: 1,006 х 1,127 х 1,182 х 1,02 х 1,035 х 1,028 х 1,152 х 1,059 х 1,249 х 1,433 х 1,06 = 3,3661.

Відповідно, показник у розмірі 6,071 обумовлений тим фактом, що відповідачем при формуванні витягів протиправно застосовано коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки за 1996 та 1997 роки: 3,3661 х 1,703 х 1,059 = 6,071. Таким чином, належний коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки, що має застосовуватися для оцінки земельних ділянок по м. Сєвєродонецьку, станом на будь-яку дату 2018 або 2019 року, має бути рівним 3,3661, а не 6,071, як це вказано у витягах.

Таким чином, внаслідок протиправних дій Головного Управління Держгеокадастру у Луганській області щодо індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянок із застосування коефіцієнту індексації за 1996 рік (1,703) та 1997 рік (1,059) при формуванні витягів призвели до того, що позивач буде вимушена сплачувати орендну плату в 1,804 рази вище (6,071/3,3661=1,804), ніж це передбачено законодавством України.

З урахуванням викладеного, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.

Головне управління Держгеокадстру у Луганській області позов не визнало, про що 22 січня 2020 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) за вхідним реєстраційним № 2759/2020 подало відзив на позовну заяву від 20 січня 2020 року б/н (арк. спр. 35-42).

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що згідно з даними Національної кадастрової системи земельна ділянка площею 1,4686 га, кадастровий номер :07:001:0011, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 4-Ж, - комунальної форми власності, власник - територіальна громада м. Сєвєродонецька в особі Сєвєродонецької міської ради, землекористувачі (орендар) - Єманов О.П. та Рябуха А.О.

З посиланням на положення частин першої, другої статті 120, статей 125, 126, 206 Земельного кодексу України, підпунктів 14.1.72, 14.1.73, 14.1.135 пункту 14.1 статті 14, пункту 269.1 статті 269, статей 270, 271, 287 Податкового кодексу України, відповідач зазначив, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження свого статусу землекористувача земельної ділянки та, крім того, дані зазначених вище реєстрів свідчать про те, що ОСОБА_1 не є юридично землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0011, тому взагалі не зрозуміло, яким чином Головне управління Держгеокадастру у Луганській області порушило права ОСОБА_1 .

Відповідач звернув увагу суду на те, що позивач звертається до суду з позовною вимогою про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, які виразились у здійсненні індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер :07:001:0011, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням коефіцієнту індексації за 1996 рік (1,703) та 1997 рік (1,059) та зобов`язати Головне управління зробити перерахунок нормативної грошової оцінки вказаної земельної ділянки, та, в свою чергу, жодним чином не обґрунтовує, яким чином станом на теперішній час вказані дії породжують та створюють для позивача будь-які негативні правові та/або юридичні наслідки.

На думку відповідача позивач не є учасником правовідносин, а також не обґрунтував наявність порушення відповідачем її прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки оспорювані нею дії відповідача не породжують та не створюють для позивача будь-яких негативних правових та/або юридичних наслідків, з чого слідує, що у позивача відсутній об`єкт судового захисту.

Також відповідач зазначив, що 01 липня 1997 року на підставі договору, укладеного між виконкомом міської ради та Діпромістом (додаткова угода № 1-97 до договору від 01 липня 1997 року № 12-75), проведена грошова оцінка земель м. Сєвєродонецька. Рішенням сесії Сєвєродонецької міської ради від 19 січня 1998 року № 1212 «Про затвердження грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища, Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача» з 01 січня 1998 року затверджено грошову оцінку земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища, Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача. Зі змісту вказаної грошової оцінки вбачається, що всі показники: чисельність населення м. Сєвєродонецька, витрати на освоєння та облаштування території, загальна вартість інфраструктурного облаштування території застосовувалися станом на початок року розробки оцінки, тобто на 01 січня 1997 року.

Підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно з вимогами статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій в межах населених пунктів не рідше ніж один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою.

Відповідно до приписів пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Відповідач звернув увагу суду на те, що за змістом вказаної норми, кумулятивне (тобто накопичувальне) застосування щорічних коефіцієнтів індексації пов`язане з датою проведення нормативної грошової оцінки, але не з датою прийняття рішення про її затвердження чи датою введення нормативної грошової оцінки.

З моментом набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки пов`язується можливість застосування самої нормативної грошової оцінки, але не коефіцієнтів її індексації, які, як зазначалось, застосовуються кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 1 Закону України «Про оцінку земель» дата оцінки земельної ділянки - дата (число, місяць та рік), на яку проводиться оцінка земельної ділянки та визначається її вартість. Для нормативної грошової оцінки земельної ділянки - дата, вказана в технічній документації.

Грошова оцінка земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища, Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача розроблена в 1997 році. Таким чином, дата вказана у документації - 1997 рік, в силу абзацу п`ятого частини першої статті 1 Закону України «Про оцінку земель» є датою проведення нормативної грошової оцінки. Саме з цією датою пов`язується початок кумулятивного застосування щорічних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки.

Таким чином, твердження позивача, що відліковою точкою для арифметичного обґрунтування позовних вимог є 01 січня 1998 року, коли була затверджена грошова оцінка земель м. Сєвєродонецька, є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач зазначив, що коефіцієнти індексації, на які посилається позивач, вперше були введені лише у 2000 році, що підтверджується статтею 23 Закону України «Про оплату за землю» та Порядком проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 року № 783, які на теперішній час втратили чинність, а тому не застосовувалися в розрахунках грошової оцінки земель м. Сєвєродонецька. Отже, з викладеного слідує, що Головним управлінням правомірно застосовано коефіцієнти індексації: за 1996 та 1997 роки.

Також відповідач вказав, що вчинення дій щодо застосування у витязі з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки певного коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель належить до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Луганській області. Такі дії є частиною процесу реалізації повноважень, наданих відповідачу чинним законодавством, а саме повноважень щодо визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Тобто, суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Оскаржуючи дії відповідача щодо застосування у витязі з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки конкретних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель, позивач фактично оскаржує зміст витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку від 13 серпня 2019 року №№ 932/0/195-19, 933/0/195-19, в той час як оформлення таких витягів та їх змістове наповнення належить до виключної компетенції відповідача. Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (нормативно-правовим або індивідуальним актом), оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носить інформаційний характер.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 28 грудня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 1-3).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) є власником будівлі виробничого корпусу № 4, загальною площею 5266,8 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , розташованої на земельній ділянці розміром 1,4686 га, кадастровий номер :07:001:0011, про що свідчать договори купівлі-продажу від 13 квітня 2018 року, зареєстровані в реєстрі за №№ 1312, 1313, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 квітня 2018 року № 120967425 та Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28 грудня 2019 року № 195329569 (арк. спр. 13, 14, 15, 27-28).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 квітня 2018 року № 120967425 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28 грудня 2019 року № 195329569 державну реєстрацію права власності на будівлю виробничого корпусу № 4, загальною площею 5266,8 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 129, на підставі договорів купівлі-продажу від 13 квітня 2018 року, зареєстрованих в реєстрі за №№ 1312, 1313, за ОСОБА_1 здійснено 17 квітня 2018 року (арк. спр. 15, 27-28).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28 грудня 2019 року № 195332012 земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1,4686 га, кадастровий номер :07:001:0011, знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Сєвєродонецька в особі Сєвєродонецької міської ради (арк. спр. 29-30).

Позивачем отримані сформовані Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 1,4686 га, кадастровий номер :07:001:0011, від 13 серпня 2019 року № 932/0/195-19 станом на 08 серпня 2018 року та від 13 серпня 2019 року № 933/0/195-19, в яких зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки 6,071 (арк. спр. 11, 12).

Грошова оцінка земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Павлоград, селища Синецький, селища Лісова Дача, Борівське, села Воєводівка, Боброво, Осколонівка виконана Українським державним інститутом проектування міст «Дніпромісто» (м. Київ) у 1997 році. Базова вартість 1 квадратного метра землі по м. Сєвєродонецьку складає 17,344 грн/м.кв. (арк. спр. 10, 45-58).

Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 19 січня 1998 року № 1212 «Про затвердження грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача» затверджено з 01 січня 1998 року грошову оцінку земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача (арк. спр. 8-9, 43-44).

Згідно з листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин) від 04 січня 2019 року за № 22-28-0.22-125/2-19 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель», значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за 2018 рік становить 1,0. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження), 2016 рік - для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) - 1,0, для земель несільськогосподарського призначення - 1,06, 2017 рік - 1,0, Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалася (арк. спр. 16).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з підпунктами 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287 Податкового кодексу України).

Частинами першою, другою статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації (частина шоста статті 120 Земельного кодексу України).

Статтями 125 та 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.

За частиною третьою статті 7 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Зазначені норми права дають можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

Аналогічна правова позиція вже висловлена Верховним Судом України у постанові від 8 червня 2016 року у справ № 21-804а16 та постанові від 12 вересня 2017 року у справі № 21-3078а16, а також Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 825/308/17, від 19 червня 2018 року у справі № 822/2696/17, від 17 грудня 2019 року у справі № 804/4739/16, від 27 січня 2020 року у справі № 804/886/18.

Судом встановлено, що 13 квітня 2018 року позивач набула права власності на нерухоме майно, а саме будівлю виробничого корпусу № 4, яка розташована на земельній ділянці кадастровий номер :07:001:0011.

За таких обставин, внаслідок набуття права власності на будівлю, що розташована на земельній ділянці, кадастровий номер :07:001:0011, у позивача виник обов`язок щодо плати за землю з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме з 17 квітня 2018 року.

Така позиція відповідає висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 07 липня 2015 року у справі 826/12388/13-а: «Незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, обов`язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно».

Отже, позивач з 17 квітня 2018 року є платником земельного податку за земельну ділянку, кадастровий номер :07:001:0011.

Стаття 5 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV «Про оцінку земель» передбачає, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Згідно з пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до приписів пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Отже, за змістом вказаних норм, для визначення суми податкових зобов`язань з земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земель. Відповідно до законодавства, вона проводиться раз у 5-7 років, а для визначення поточних зобов`язань необхідно проіндексувати її на коефіцієнт індексації, який щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік. При цьому, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно (тобто накопичувально) залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, а не від дати набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки.

Тобто, якщо нормативна грошово оцінка проведена у 1997 році, а введена в дію у 1998 році, індексуючи нормативну грошову оцінку земельної ділянки у 2019 році, необхідно застосовувати поточний розмір нормативної грошової оцінки (тобто введений в дію у 1998 році) та кумулятивно проіндексувати його на коефіцієнти індексації за попередні роки, починаючи з дати проведення нормативної грошової оцінки (1997 рік).

Як встановлено у цій справі, рішення Сєвєродонецької міської ради, яким введено в дію нормативну грошову оцінку земель міста Сєвєродонецька, прийняте 19 січня 1998 року, а введено в дію нормативну грошову оцінку з 01 січня 1998 року

Коефіцієнти індексації щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік. Тому вимоги пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України, які стосуються рішення рад щодо нормативної грошової оцінки, не поширюються на питання застосування щорічних коефіцієнтів індексації.

Натомість, правила застосування щорічних коефіцієнтів індексації встановлено пунктом 289.2 статті 289 Податкового кодексу України.

Так, за змістом пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України кумулятивне (тобто накопичувальне) застосування щорічних коефіцієнтів індексації пов`язане саме з датою проведення нормативної грошової оцінки, але не з датою прийняття рішення ради про її затвердження чи датою введення в дію нормативної грошової оцінки.

Необхідно відрізняти поняття проведення нормативної грошової оцінки та її затвердження, які є різними видами діяльності у сфері оцінки земель (стаття 11 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV «Про оцінку земель») та здійснюється різними суб`єктами.

Згідно із законом, із моментом набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки пов`язується можливість застосування самої нормативної грошової оцінки, але не коефіцієнтів її індексації, які, як зазначалось, застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

При цьому, коефіцієнти щорічно розраховує Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин і їх чинність не залежить від того, чи іншого рішення ради. На відповідні коефіцієнти індексується нормативна грошова оцінка, яка є чинною у відповідний період.

Законодавство не містить положень, які встановлюють обов`язок застосовувати коефіцієнт індексації перспективно. Натомість, сама базова величина нормативної грошової оцінки земель застосовується після введення її в дію.

Між тим, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки завжди застосовується ретроспективно. Тобто, кожного року, після 01 січня, для розрахунку бази оподаткування земельним податком враховується чинна нормативна грошова оцінка (яка проводиться раз на 5-7 років) з урахуванням кумулятивного (накопичувального) застосування коефіцієнтів індексації (які визначається щорічно). Визначальним є те, що саме закон встановлює, що кумулятивне застосування коефіцієнту індексації починається з дати проведення нормативної грошової оцінки. А враховуючи, що нормативна грошова оцінка проводиться раз на 5-7 років, то щорічно, після її проведення, при визначенні бази оподаткування, будуть враховуватись всі коефіцієнти індексації за попередні роки, починаючи від дати проведення нормативної грошової оцінки.

Сенс кумулятивного застосування коефіцієнтів індексації саме у тому й полягає, щоб, застосовуючи їх за минулі роки, починаючи з дати проведення грошової оцінки, щорічно актуалізувати базу оподаткування земельним податком.

Зазначену правову позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 804/937/16 та від 24 грудня 2019 року у справі № 804/1184/16.

На думку суду правильне визначення поняття «дати проведення нормативної грошової оцінки земель» є визначальним у цьому спорі, оскільки від цієї дати необхідно починати кумулятивне застосування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки, що, зрештою, впливає на розмір плати за землю.

Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 1 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV «Про оцінку земель» дата оцінки земельної ділянки - дата (число, місяць та рік), на яку проводиться оцінка земельної ділянки та визначається її вартість. Для нормативної грошової оцінки земельної ділянки - дата, вказана в технічній документації.

У спірних правовідносинах відповідач, при формуванні витягів від 13 серпня 2019 року № 932/0/195-19 станом на 08 серпня 2018 року та від 13 серпня 2019 року № 933/0/195-19 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 1,4686 га, кадастровий номер :07:001:0011, застосував чинну з 01 січня 1998 року нормативну грошову оцінку земель міста Сєвєродонецька (згідно з рішенням Сєвєродонецької міської ради від 19 січня 1998 року № 1212 «Про затвердження грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача»). При цьому, відповідач кумулятивно застосував коефіцієнти індексації за попередні роки, починаючи не від дати проведення нормативної грошової оцінки (1997 рік), а на рік раніше (1996 рік).

Це означає, що відповідач, застосовуючи кумулятивно коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, правильно застосував коефіцієнт індексації за 1997 рік (1,059) та неправильно застосував коефіцієнт індексації за 1996 рік (1,703).

Щодо посилання відповідача на те, що Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 4 КАС України, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носить інформаційний характер, суд зазначає таке.

Позивач у своїй позовній заяві не оскаржує витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку як правові акти індивідуальної дії, а оскаржує дії відповідача щодо застосування при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 1996 рік (1,703) та за 1997 рік (1,059), з якими вона не погоджується, що у даному випадку є належним способом судового захисту.

Зазначена позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 року у справі № 814/789/17.

Оскільки грошова оцінка земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Павлоград, селища Синецький, селища Лісова Дача, Борівське, села Воєводівка, Боброво, Осколонівка проведена у 1997 році, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель має застосовуватися кумулятивно з 1997 року, а не з 1996 року як зазначає відповідач та з 1998 року як зазначає позивач.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб. За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

У позовній заяві адвокат Сутковий Андрій Миколайович заявив клопотання про стягнення з відповідача судових витрат, включаючи витрати на правову допомогу.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (пункти перший, другий частини сьомої статті 139 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Такі документи повинні містити відомості, що безперечно свідчать про здійснення позивачем відповідних витрат, пов`язаних із розглядом в суді даної справи. Витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Станом на час вирішення справи суду не надано договору про надання правничої допомоги та доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (у тому числі склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги).

Внаслідок того, що витрати на правничу допомогу адвоката документально не підтверджені, вони відшкодуванню позивачу не підлягають.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у загальній сумі 1536,80 грн, що підтверджено квитанцією від 10 жовтня 2019 року № 28 (арк. спр. 4).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 768,40 грн. В іншій частині судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Суткового Андрія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (ідентифікаційний код 39771244, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний, буд. 17, корп. 2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Луганській області щодо індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер: :07:001:0011, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 4-Ж, із застосуванням коефіцієнту індексації за 1996 рік (1,703) при формуванні витягів від 13 серпня 2019 року № 932/0/195-19 та від 13 серпня 2019 року № 933/0/195-19 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Луганській області провести перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер: :07:001:0011, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування коефіцієнту індексації за 1996 рік (1,703) та видати ОСОБА_1 нові витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку вказаної земельної ділянки за 2018 та 2019 роки.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій щодо індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер: :07:001:0011, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням коефіцієнту індексації за 1997 рік (1,059) при формуванні витягів від 13 серпня 2019 року № 932/0/195-19 ЗД :07:001:0011) станом на 08 серпня 2018 року та від 13 серпня 2019 року № 933/0/195-19 ЗД :07:001:0011) станом на 13 серпня 2019 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (ідентифікаційний код 39771244, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Центральний, буд. 17, корп. 2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська