Справа № 1.380.2019.003586
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.003586 пров. № А/857/428/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Носа С.П., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.003586 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови,-

суддя в 1-й інстанції Коморний О.І., час ухвалення рішення 22.11.2019 року, місце ухвалення рішення м. Львів, дата складання повного тексту рішення 27.11.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить визнати протиправними і скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000266/2 від 06.06.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення№ UA209190/2019/00708 від 06.06.2019.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.05.2019 придбав у фірми-експортера «DRAKKAR SPOLKA Z OGRANІCZONA ODPOWI» (Республіка Польща) легковий автомобіль, призначений для використання на дорогах загального користування, марки: TOYOTA, модель: НОМЕР_1 , тип кузова - хетчбек, рік виготовлення 2018, модельний рік 2018, дата першої реєстрації - 28.06.2018, номер двигуна - немає, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна- 1497 см. куб. 54Kw, тип двигуна- бензиновий, повна маса 1656 кг. колісна формула 4x2, кількість сидячих місць, включаючи водія - 5. Вказує, що вартість автомобіля підтверджується рахунком-фактурою FAV/1/05/2019 від 22.05.2019 про купівлю транспортного засобу та становить 43200,00 злотих. На підставі митної декларації UA209190.2019.041362 від 03.06.2019 позивач ввіз на митну територію України придбаний транспортний засіб. При здійсненні митного оформлення на МП «Городок» Львівської митниці ДФС зазначеного легкового марки: TOYOTA, модель: YARIS, 2018 року виготовлення, позивач подав до митного органу декларацію від 03.06.2019, в якій митна вартість товару визначена за ціною фірми-експортера «DRAKKAR SPOLKA Z OGRAN1CZONA ODPOWI» методом визначення митної вартості товарів. Стверджує, що відповідно до ч.3 ст. 53 Митного Кодексу України позивачем надано усі необхідні документи, необхідні для митного оформлення автомобіля. Однак, Львівською митницею ДФС відмовлено в прийнятті митної декларації з підстав неможливості завершення митного оформлення з причин необхідності внесення змін до графи 12.45 МД. Не погоджуючись із митною вартістю, зазначеною у поданій до митного оформлення ВМД, Львівською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №209000/2019/000266/2 від 06.06.2019. Так, Львівська митниця ДФС визначила загальну вартість товару у розмірі 12850,00 євро замість вартості, заявленої декларантом у ВМД. Вважає, що спірні рішення про коригування митної вартості та картки відмови відповідача безпідставні, а покликання про неможливість визначення митної вартості товарів за основним методом (за ціною рахунку фактури) необґрунтованим, оскільки поданих документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарі. Також вказує, що однією з підстав винесення рішення про коригування митної вартості Львівська митниця ДФС зазначає спрацювання ризиків АСАУР (автоматизована система аналізу та управління ризиками), однак вважає, що вказана система не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Тому вважає, що відповідач безпідставно дійшов висновку про неможливість встановлення митної вартості товару, імпортованого на підставі поданих ним документів, оскільки декларантом під час митного оформлення товару митному органу надано усі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, та повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.003586 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що при перевірці поданої митної декларації №UA209190/2019/041362 від 03.06.2019 та документів, долучених до декларації, митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний транспортний засіб. Вказує, що при розгляді поданих до митного оформлення документів було виявлено наступне: - фактура №FAV/1/05/2019 від 22.05.2019, видана юридичною особою DRAKKAR Sp.z.o.o.(Krownica Sama 45, Krownica Sama 37-625,Польша ), натомість згідно технічного паспорта №seria DR/BAP 0612054 останнім власником є Wojtkowski Rafal (86-220 Orzyc,46 Польща). Жодних документів про перехід власності між цими особами не надано; - у фактурі №FAV/1/05/2019 від 22.05.2019 вказано номер паспорта ЕР 273090, що не відповідає номеру паспорта, поданого до митного оформлення даним отримувачем (FG 498062); - у фактурі FAV/1/05/2019 від 22.05.2019 вартість автомобіля вказано без VAT, однак не зазначено законні підстави для звільнення від оподаткування VAT.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції дослідив документи, які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.003586 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

25.02.2020 року в судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про заміну сторони у справі, а саме відповідача з Львівської митниці ДФС на правонаступника Галицьку митницю Держмитслужби.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Протокольною ухвалою суд клопотання про заміну сторони у справі задоволено та замінено відповідача Львівську митницю ДФС на правонаступника Галицьку митницю Держмитслужби.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною рахунку рахунок-фактуру (інвойс) FAV/1/05/2019 від 22.05.2019.

Відтак, подані позивачем до митного оформлення документи, а саме декларація митної вартості та рахунок-фактура (інвойс), за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 22.05.2019 придбав у фірми-експортера «DRAKKAR SPOLKA Z OGRAN1CZONA ODPOWI» (Республіка Польща) легковий автомобіль, призначений для використання на дорогах загального користування, марки: TOYOTA, модель: НОМЕР_1 , тип кузова - хетчбек, рік виготовлення - 2018, модельний рік -2018, дата першої реєстрації - 28.06.2018, номер двигуна - немає, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна - 1497 см. куб. 54Kw, тип двигуна- бензиновий, повна маса 1656 кг. колісна формула 4x2, кількість сидячих місць, включаючи водія 5, згідно. Вартість автомобіля підтверджується рахунком-фактурою про купівлю транспортного засобу та становить 43200,00 злотих (а.с.19-20)

Позивачем подано митному органу митну декларацію UA209190.2019.041362 від 03.06.2019 для ввезення на митну територію України придбаний транспортний засіб, в якій митна вартість товару визначена за ціною фірми-експортера «DRAKKAR SPOLKA Z OGRAN1CZONA ODPOWI» методом визначення митної вартості товарів становить 43200,00 злотих (а.с.33-34).

Відповідно до ч.3 ст. 53 Митного Кодексу України, ОСОБА_1 надав документи, необхідні для митного оформлення автомобіля, зокрема: рахунок фактуру (інвойс) FAV/1/05/2019 від 22.05.2019, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA20903/2019/35838 від 26.05.2019(а.с.22), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 09.02.2019 (а.с.41), копію митної декларації країни відправлення 19PL402010E0584068 від 24.05.2019 (а.с.21), сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.005.016185-19 від 27.05.2019 (а.с.45), паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FG498062 від 01.06.2017 (а.с.48), паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_4 від 02.12.1997 (а.с.49), митну декларацію UA209190/2019/041362 від 03.06.2019 (а.с.33-34).

Зі змісту рахунку-фактури (інвойс) FAV/1/05/2019 від 22.05.2019 та митної декларації країни відправлення 19PL402010Е0584068 від 24.05.2019 підтверджено вартість придбаного автомобіля. На підставі цього позивачем сплачено 97800 грн за митне оформлення товару, визначеної за основним методом (ціною контракту), про що свідчить квитанція № 52 від 23.05.2019 (а.с.25).

Львівською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості №209000/2019/000266/2 від 06.06.2019, яким визначено вартість імпортованого автомобіля як 12850,00 євро за резервним методом митної вартості. (а.с.15-16)

Відповідно до графи 33 у вказаному рішенні про коригування митної вартості товарів, відповідач вказує, що неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 26 (ст. 60 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органі доходів і зборів. Застосовано резервний метод - 2г (ст. 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості відповідач вказав відомості із системи АСАУР ДФС. Відповідач зазначив, що заявлена митна вартість не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 12850,00 євро.

На підставі рішення про коригування, Львівською митницею ДФС видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2019/00708. У картці відмови визначено: повідомляє про відмову у прийнятті митної декларації або документа, що її заміняє, з таких причин : Неможливість завершення митного оформлення, по причині необхідності внесення змін у гр. 12,45 МД, (у зв`язку із коригуванням митної вартості товару №1 після прийняття Рішення про коригування митної вартості товару № UA209000/2019/000266/1). Декларантом порушено умови декларування, передбачені п. 1, п. 8 ст. 257 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 та наказом Міністерства фінансів України Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа від 30.05.2012 № 651, невірно розраховано митну вартість, неправильно заповнена графа 12,45, ВМД, МКУ № 4495-VI від 13.03.2012 ст. 54 ,п. 6, п.п. 1 Роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: Необхідно подати нову митну декларацію, з дотриманням вимог ч.2 ст. 263 МКУ та з урахуванням причин відмови (а.с17-18).

Позивач, не погодившись із рішеннями відповідача, звернувся із даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із частиною 1 статті 248 коментованого Кодексу, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Наведене встановлено частинами 1, 2 статті 51 МК України.

Згідно із частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

У відповідності до частини 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 53 МК України визначено перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, що встановлено частиною 1 статті 53 МК України.

Згідно із частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналіз частин 1 та 2 статті 53 МК України свідчить про те, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За змістом частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 коментованої статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Наведене передбачено частиною 4 статті 57 МК України.

Згідно із частиною 5 вказаної статті, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.

При цьому, відповідно до частини 6 статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно частини 2 коментованої статті МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Як вбачається із матеріалів справи, відомості підтверджені документально та наявні необхідна складова митної вартості - ціна ТЗ.

Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

У відповідності до частин 1, 2, 3 та 5 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як передбачено частиною 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Разом з цим, відповідно до частини 7 статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

Коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв`язку із відсутністю у документах, поданих декларантом позивача, банківського платіжного документа чи будь-якого іншого платіжного документа, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням суб`єкта владних повноважень колегія суддів встановила, що митну вартість було відкориговано до 12850,00 євро на підставі спрацювання автоматизованої системи управління ризиками АСАУР, проте пояснень чому така вартість і нащо посилався інспектор при визначені даної ціни апелянтом не надано.

Відповідно до поданих позивачем документів вбачається, що вартість обрахована та заявлена декларантом згідно рахунку-фактури (інвойс) FAV/1/05/2019 від 22.05.2019, за яким вартість автомобіля марки TOYOTA, модель: YARIS, тип кузова - хетчбек, рік виготовлення - 2018, модельний рік -2018, дата першої реєстрації - 28.06.2018 становить 43200,00 злотих.

Також в матеріалах справи наявні інші документи які підтверджують вартість вказаного автомобіля, зокрема фіскальний чек № VI298 від 22.05.2019, як доказ на підтвердження оплати за транспортний засіб-легковий автомобіль ТОYОТА, модель YARIS номер кузова НОМЕР_2 суми у розмірі 43200 злотих (а.с. 100).

Колегія суддів звертає увагу на те, що саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Відповідачем не було доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, на що правильно вказали суди. Ані під час декларування спірного товару, ані під час судового розгляду справи відповідач не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні транспортного засобу, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000266/2 від 06.06.2019 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2019/00708 від 06.06.2019 винесені Львівською митницею ДФС є протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.003586 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді С. П. Нос
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 26.02.2020 року