Справа № 2а-36131/10
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Глущенко Я.Б., Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області про визнання дій протиправними, проведення перерахунку та виплати доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, -

В С Т А Н О В И Л А:

31 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області, в якому про просив:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду м. Біла Церква у Київській області відносно відмови в проведення перерахунку доплати пенсії;

- зобов`язати Відповідача провести перерахунок доплати та виплату пенсії згідно ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка повинна бути встановлена в розмірі однієї мінімальної заробітної плати з встановленої Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік з 01.06.2010 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2011 року адміністративний позов задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області в частині відмови у перерахунку підвищення до пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильськоїкатастрофи" - протиправними.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області перерахувати та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждай внаслідок Чорнобильської катастрофи" за проживання на території радіоактивне забруднення з 01.06.2010 року в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на відповідний період з врахуванням нарахованих та виплачених сум.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, 19 травня 2011 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що задовольняючи позовні вимоги без вказівки кінцевого терміну проведення перерахунку, тобто довічно, він діє всупереч діючому законодавству. Чинним законодавством не передбачено захисту ще не порушених прав і законних інтересів. Крім того при виконанні даного рішення Управління буде змушене проводити виплату доплат навіть при зникненні у Позивача права на неї (переїзд до населеного пункту, що не має статусу забрудненої території, влаштування на роботу і т.ін.) оскільки невиконання рішення суду тягне за собою відповідальність, в тому числі кримінальну. Тому відмовляючи проведенні перерахунку пенсії Позивачу з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, управління ПФУ в м. Білій Церкві діяло в межах наданої компетенції, у відповідності до вимог законодавства та не порушило права та законні інтереси Позивача.

З 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція КАС України згідно з Законом від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно з п. 10 Перехідних положень КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Позивач є громадянином, що постраждав від аварії на ЧАЕС, має відповідне посвідчення встановленого зразка 4 категорії, проживає на території радіоекологічного забруднення, є пенсіонером, а тому має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що на користь Позивача необхідно здійснити перерахунок підвищення до пенсії з 01.06.2010 року в розмірі однієї мінімальної заробітної плати встановленої на відповідний період згідно зі ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що діяла на час вчинення спірних правовідносин).

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно паспорту Позивач зареєстрований та постійно проживає у м. Білій Церкві, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року, віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с. 7).

Як вбачається з пенсійного посвідчення Позивач є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.8).

Зазначені обставини, а також те, що позивач є непрацюючим пенсіонером відповідачем не оспорюється.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що діяла на час вчинення спірних правовідносин) пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, мають бути підвищені у розмірі на одну мінімальну заробітну плату.

Нарахування Позивачу пенсії відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що діяла на час вчинення спірних правовідносин) Відповідачем не здійснено, у зв`язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всупереч, ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу вказана доплата виплачувалася частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року.

З огляду на те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що діяла на час вчинення спірних правовідносин) має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, Відповідач неправомірно виплачував доплату до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 39 зазначеного Закону.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2012 року у справі № 6-141цс12.

Проте, судом першої інстанції вказано про перерахунок підвищення до пенсії з 01.06.2010 року, не зазначаючи кінцевого періоду здійснення такого перерахунку.

На думку колегії суддів, вимоги про зобов`язання Відповідача в подальшому виплачувати пенсію у вказаних розмірах не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають вимогам законодавства.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє. Крім того, можливе внесення змін до нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини. Тому період, по який необхідно зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, повинен обмежитись моментом винесення рішення судом першої інстанції.

Таким чином, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає відповідній зміні з врахуванням періоду, за який має бути здійснено перерахунок та виплата пенсії.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року) за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року) підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині періоду, за який має бути здійснено перерахунок та виплата пенсії.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 248, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Білій Церкві Київської області - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2011 року в абзаці третьому резолютивної частині - змінити.

Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Білій Церкві Київської області перерахувати та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території радіоактивного забруднення за період з 01.06.2010 року по 19.04.2011 року з врахуванням раніше здійснених виплат.

В решті постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Я.Б. Глущенко

І.О. Лічевецький