Справа № 460/145/20
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2020 року м. Рівне №460/145/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) та просив:

визнати протиправними дій відповідача щодо відмови нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплати компенсацію за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з березня 2011 року по листопад 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання постанови Дубровицького районного суду Рівненської області від 05.12.2011 у справі №2-а-5616/11, яке набрало законної сили 30.04.2013 Управлінням Пенсійного фонду України у Дубровицькому районі було нараховано кошти в сумі 9428,76 грн, однак ця сума перерахована на банківський рахунок позивача лише в листопаді 2019 року. Покликаючись до положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, позивач вважає, що має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії на підставі судового рішення, яке з вини відповідача фактично виконане останнім лише у 2019 році. У зв`язку з цим позивач у грудні 2019 року звернувся до Дубровицького відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області про нарахування компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, однак відповідач листом від 19.12.2019 відмовився нарахувати та виплатити компенсацію. За таких обставин позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою суду від 16.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що на виконання рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 05.12.2011 у справі №2-а-5616/11 органом Пенсійного фонду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та винесено розпорядження від 28.11.2012 №130373 на суму 9428,76 грн. Відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 виплата нарахованих сум з пенсійних виплат по рішенню суду, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України здійснюється Державною казначейською службою України та її територіальними органами. Так Державною казначейською службою України на виконання рішення суду у справі №2-а-5616/11 позивачу перераховано кошти в сумі 9428,76 грн. Зазначив, що позивача повідомлено, що виплата нарахованих пенсій за рішенням суду здійснюється Державною казначейською службою України. Відтак, ГУ ПФУ в Рівненській області є неналежним відповідачем у справі. Вважає, що затримка у виплаті перерахованої пенсії відбулася не з вини Пенсійного органу, а у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань до Пенсійного фонду України з Державного бюджету України. Зазначив, що невиконання рішення суду в частині виплати нарахованої суми пенсії позивачу, зумовлене відсутністю можливості його виконати (відсутністю фінансування з боку Державного бюджету), не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, і тому вини органу, що призначає і виплачує пенсію в даному випадку немає. Крім того, позивач знав, що рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 05.12.2011 у справі №2-а-5616/11 виконано частково управлінням (проведено нарахування пенсії) у період з 02.03.2011 по 22.07.2011, а виплату проведено казначейською службою, як зазначає позивач, у листопаді 2019 року. Отже, позивач не отримавши пенсійні виплати, нараховані на виконання рішення суду ще у 2012 році, міг звернутися до суду значно раніше за захистом свої порушених прав, однак звернувся за захистом своїх прав лише у січні 2020 року, чим пропустив строки звернення до суду, визначені статтями 122, 123 КАС України. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 10.02.2020 витребувано у Державної казначейської служби України додаткові докази.

У встановлений судом строк Державною казначейською службою України надано суду витребувані ухвалою суду від 10.02.2020 додаткові докази.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 30.05.2019 Рівненською обласною державною адміністрацією, є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) (а.с. 9).

Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 05.12.2011 у справі №2-а-5616/11 (а.с.14), зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Дубровицькому районі Рівненської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 25% встановленого законодавством розміру мінімальної пенсії за віком, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством починаючи з 02.03.2011 по 22.07.2011 з урахуванням фактично виплачених сум та зміни розміру прожиткового мінімуму.

Вказане судове рішення набрало законної сили 30.04.2012.

На виконання судового рішення у справі №2-а-5616/11 органом Пенсійного фонду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на суму 9428,76 грн.

Перераховану органом Пенсійного фонду відповідно до судового рішення у справі №2-а-5616/11 державну та додаткову пенсію позивача виплачено Державною казначейською службою України у листопаді 2019 року в сумі 9428,76 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 07.11.2019 №542394 (а.с. 40).

Згідно з випискою з АТ Ощадбанк за період з 01.11.2019 по 02.12.2019 (а.с. 13), вказану суму зараховано 12.11.2019 одним платежем на картковий рахунок позивача.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою щодо виплати компенсації за втрату частини пенсії у з порушенням строків її виплати (а.с. 12).

Листом ГУ ПФУ Рівненської області від 12.12.2019 №3067/02.8 позивача повідомлено про відсутність підстав для нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (а.с.10).

Вважаючи таку відмову органу Пенсійного фонду протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України (в редакції станом на 30.04.2013 - дату набрання законної сили судовим рішення у справі №2-а-5616/11), судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Строки виплати пенсії встановлені статтею 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV; в редакції станом на 30.04.2013 - дату набрання законної сили судовим рішення у справі №2-а-5616/11), частиною першою якої визначено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відтак, перерахована відповідачем на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, пенсія повинна була бути виплачена ОСОБА_1 не пізніше 25 числа місяця, на який органом Пенсійного фонду здійснено нарахування.

Розпорядженням УПФУ в Дубровицькому районі №130373 від 28.11.2012 року позивачу було здійснено перерахунок пенсії та нараховано 9428,76 грн.

Протоколом від 12.12.2012 було здійснено індивідуальний перерахунок та встановлено до виплати 9428,76 грн.

Проте, виплата позивачу вищевказаної суми пенсії була здійснена лише у листопаді 2019 року.

При цьому, будь-які об`єктивні докази на обґрунтування поважності причин тривалої невиплати позивачу перерахованої пенсії на виконання рішення суду у строк до листопада 2019 року, відповідачем не надані, а судом не встановлені.

Частиною другою статті 46 Закону №1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону №2050-ІІІ закріплено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Положення вказаної норми кореспондуються з викладеним у пункті 2 Порядку №159.

Таким чином, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону №2050-ІІІ, під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

За змістом статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Положеннями пункту 4 Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно з пунктами 5, 7 Порядку №159, сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18.11.2014 (у справі №21-518а14), основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Таким чином, кошти, які підлягають нарахуванню у порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, дія вищенаведених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії), і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.05.2018 у справі №703/5652/15-а, від 05.10.2018 у справі №162/787/16-а, 12.02.2019 у справі №814/1428/18, від 08.08.2019 у справі №638/19990/16-а, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

За наведених обставин, відповідач, у зв`язку із порушенням встановлених строків виплати заборгованості по пенсії повинен був здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у порядку, передбаченому Законом №2050-ІІІ.

При цьому, доводи відповідача, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення не є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ, а має характер разової виплати, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Тобто вказана сума є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.07.2018 у справі №521/940/17.

Не заслуговують на увагу суду і посилання ГУ ПФУ в Рівненській області на те, що належним відповідачем у справі є Державна казначейська служба України та її територіальні органи, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VІ, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

З аналізу зазначеного слідує, що органи казначейства несуть відповідальність у вигляді компенсації за порушення тримісячного строку виконання судового рішення щодо стягнення коштів з боржника, в той час як предметом судового рішення від 05.12.2011 у справі №2-а-5616/11 є нарахування та виплата ОСОБА_1 додаткової пенсії.

Відповідним судовим рішенням, яке набрало законної сили, обов`язок нарахування (перерахунку) та виплати пенсії покладено на орган Пенсійного фонду. Тобто на орган, який вчасно не нарахував та не виплатив особі дохід, а не на орган казначейства.

Відповідно до п.7 Порядку №159, компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема, коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відтак, обов`язок по розрахунку та виплаті компенсації покладається саме на орган, який вчасно не нарахував та не виплатив особі дохід.

Викладене спростовує твердження Пенсійного органу про те, що він є неналежним відповідачем у даній адміністративній справі.

Суд зауважує, що позивач не може нести фінансові втрати через неналежне виконання своїх обов`язків відповідачем.

Щодо тверджень відповідача про те, що виплату суми заборгованості позивачу проведено відповідно до вимог Закону України "Про гарантії держави з виконання судових рішень" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою" від 03.09.2014 №440, якими передбачено інший механізм відшкодування Державною казначейською службою України коштів за рішенням суду, суд зауважує, що спір у цій справі стосується нарахування компенсації на суму нарахованої, а не несвоєчасно виплаченої пенсії, відтак, спірні відносини не охоплюються дією зазначених нормативно-правових актів.

Враховуючи викладене, розрахунок сум виплат, які мають бути здійснені позивачу, в тому числі і як компенсація втрати частини грошових доходів, є виключною компетенцією відповідача. При цьому, сума компенсаційних виплат має бути розрахована відповідачем самостійно, оскільки суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію здійснення розрахунку та нарахування коштів замість органу, на який покладено такі повноваження.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень (дій, бездіяльності) суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною відмову ГУ ПФУ в Рівненській області у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за судовим рішенням, та відновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на виконання постанови Дубровицького районного суду Рівненської області від 05.12.2011 у справі №2-а-5616/11 у грудні 2012 року на суму 9428,76 грн., і виплаченої у листопаді 2019 року.

При цьому, суд вважає необґрунтованим покликання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, адже фактична виплата належної йому суми пенсії за рішенням суду здійснена лише у листопаді 2019 року, а тому позивач звернувся до суду з дотриманням шестимісячного строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності оспорюваної відмови, а тому позов підлягає до задоволення повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

У період з 17 по 18 лютого 2020 року, 19 лютого 2020 року та з 20 по 21 лютого 2020 року головуючий суддя Нор У.М. перебувала у щорічній оплачувальній відпустці (накази від 17.02.2020 №53-від, від 18.02.2020 №54-від, від 19.02.2020 №58-від).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, 7, м.Рівне, 33000; ) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за судовим рішенням.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на виконання постанови Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 грудня 2011 року у справі №2-а-5616/11 у листопаді 2012 року на суму 9428,76 грн. і виплаченої у листопаді 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 24 лютого 2020 року.

Суддя Нор У.М.