Справа № 344/14124/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 344/14124/17 пров. № А/857/297/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Старунського Д.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2019 року про встановлення нового строку подання звіту про виконання рішення (суддя першої інстанції Пастернак І.А., м. Івано-Франківськ),

В С Т А Н О В И В :

14.11.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за невиконання судового рішення від 12.12.2017 в згаданій вище адміністративній справі, та встановлення нового строку подачі звіту для відповідача.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2019 року заяву задоволено частково. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області новий строк для подання повторного звіту про виконання постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.12.2017 у справі № 344/14124/17. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області повторний звіт про виконання постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.12.2017 у справі № 344/14124/17 у двотижневий строк з дня проголошення вказаної ухвали з урахуванням правової оцінки, наданої судом в ухвалі. В решті вимог заяви відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подала апеляційну скаргу. Вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права. Просить скасувати її в частині відмови в задоволенні заяви та ухвалити цій частині нове рішення, яким накласти штраф на керівника відповідача, відповідального за виконання рішення. Обґрунтовуючи незгоду, апелянт, зокрема, зазначила, що судом не враховано, що вже тричі судом встановлювався строк для подання відповідачем звіту про виконання вказаної постанови. Рішення суду не виконане належним чином. Вважає, що відповідно до приписів частини 2 статті 382 КАС України, за наслідками розгляду поданого звіту, у разі невиконання рішення суду на керівника суб`єкта владних повноважень відповідального за виконання такого рішення слід накласти штраф.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в частині відмови в задоволенні заяви.

Представники учасників справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення повісток.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом встановлено, що постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.12.2017 у справі №344/14124/17, яка набрала законної сили 02.01.2018, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання із зарахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді із врахуванням допомоги на оздоровлення на підставі довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/233-17 від 11.12.2017 з 01.10.2016 без обмеження граничного розміру та з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 24-26).

22.10.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подано до суду звіт про виконання судового рішення від 12.12.2017 у справі № 344/14124/17 (а.с. 92-94).

Розглянувши звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області суд встановив, що на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 12.12.2017 ОСОБА_1 зроблено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.10.2016 у розмірі 90% зарплати з врахуванням допомоги на оздоровлення. Розмір щомісячного довічного грошового утримання склав 28 124,25 грн 90% від заробітної плати 31 249,17 грн де: посадовий оклад 17 600,00 грн, надбавка за вислугу років 70% - 12320,00 грн, середньомісячна сума матеріальної допомоги 1329,17 грн. На підставі заяви ОСОБА_1 від 08.08.2018 про перерахунок грошового утримання зроблено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.08.2018. Розмір щомісячного довічного грошового утримання склав 29 654,46 грн 90% від заробітної плати 32 949,40 грн де: посадовий оклад - 19382,00 грн, надбавка за вислугу років 70% - 13567,40 грн. Також 12.12.2018 ОСОБА_1 подала заяву про перерахунок грошового утримання судді та долучила нову довідку від 17.12.2018 № 04-12/199-18. Управлінням зроблено перерахунок грошового утримання з 01.01.2019. Розмір довічного грошового утримання становить 44481,69 грн (90% від зарплати 49 424,10 грн), де: посадовий оклад - 29073,00 грн, доплата за вислугу років (70%) - 20351,10 грн. 21.01.2019 ОСОБА_1 подала заяву про перерахунок грошового утримання судді та долучила нову довідку від 14.01.2019 № 04-12/13-19. Враховуючи заяву ОСОБА_1 управлінням зроблено перерахунок довічного грошового утримання з 01.02.2019. Розмір довічного грошового утримання становить 48495,65 грн (90% від зарплати 53 884,05 грн), де: посадовий оклад - 31696,50 грн, доплата за вислугу років (70%) - 22187,55 грн. В подальшому ОСОБА_1 подала заяву про перерахунок грошового утримання судді з включенням суми допомоги на оздоровлення до розрахунку грошового утримання та долучила довідку від 18.01.2019 № 04-12/21-19. У даному перерахунку останній було відмовлено, оскільки допомога на оздоровлення не відноситься до складових суддівської винагороди (а.с. 92-94).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

За змістом статті 382 КАС України судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Колегія суддів зауважує на те, що накладення штрафу є заходом, який повинен застосовуватись до порушника, коли всі можливі способи впливу на його поведінку у спірних правовідносинах були застосовані, і порушник, незважаючи на вказане, продовжує ухилення від виконання судового рішення.

Як видно з матеріалів справи, відповідач вважає судове рішення виконаним.

18 жовтня 2019 року відповідачем було подано звіт про виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2017 року.

Згідно цього звіту управління Пенсійного фонду України повідомило про здійснення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітної плати із врахуванням допомоги на оздоровлення на підставі довідки апеляційного суду Івано-франківської області № 04-12/233-17 від 11 грудня 2017 року, як зобов`язано судом у постанові.

Позивач, звернувшись до суду із заявою про зобов`язання відповідача подати новий звіт та накласти штраф на керівника відповідача, зазначила, що вважає, що подальші дії відповідача щодо здійснення перерахунку розміру грошового утримання на підставі виданих у подальшому довідок неправомірними.

Фактично позивач вважає за необхідне при здійсненні нових перерахунків на підставі виданих пізніше довідок, зокрема, від 18 січня 2019 року, від 14 січня 2019 року врахувати допомогу на оздоровлення і неврахування зазначених у цих довідках розмірів допомоги вважає неналежним виконання судового рішення.

При цьому, у матеріалах справи наявні докази вжиття відповідачем заходів для виконання судового рішення і здійснення перерахунку у відповідності до постанови Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2017 року на підставі довідки апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/233-17 від 11 грудня 2017 року, як чітко зазначено судом у резолютивній частині судового рішення.

Суд першої інстанції при задоволенні заяви про зобов`язання відповідача подати новий звіт в ухвалі від 4 жовтня 2019 року чітко не вказав, в чому полягає невиконання судового рішення, які дії не було виконано.

Отже, апеляційний суд вважає, що відсутні докази наявності саме умислу відповідача на невиконання постанови суду, тобто не доведено наявність вини як обов`язкової умови для притягнення до відповідальності у вигляді штрафу.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2019 року про встановлення нового строку подання звіту про виконання рішення - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді Д. М. Старунський
В. Я. Качмар
Повний текст постанови складено 26 лютого 2020 року.