Справа № 161/21088/19
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/78/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Осадовського Т.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

20.12.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом на обґрунтування якого зазначив, що постановою інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради (далі - Департамент) серії LC № 011829 від 15.12.2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (далі - оскаржувана постанова). Згідно оскаржуваної постанови, він 14.12.2019 року о 14:13 год. в м. Луцьку по вул. Конякіна, 39-А, в порушення вимог п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України, здійснив зупинку транспортним засобом NISSAN Almera, д.н.з. НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Вважає оскаржувану постанову незаконною з наступних підстав. Вказав, що він, рухаючись на своєму транспортному засобі вул. Конякіна в м. Луцьку, в напрямку Варшавського ринку, здійснив розворот на перехресті в дозволеному для цього місці таким чином, що знак про заборону зупинки був поза його баченням, при цьому, додаткові вимоги щодо даного знаку були відсутні. Враховуючи викладене, просить оскаржувану постанову скасувати.

08.01.2020 року від відповідача Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що 14.12.2019 року о 14.13 год. інспектором (інспектором з паркування) Департаменту Редьковичем В.В. було виявлено порушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та здійснено фотофіксацію вказаного правопорушення, як це передбачено згідно Закону. Після фіксації адміністративного правопорушення інспектор виніс Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності та залишив під склоочисником на лобовому склі автомобіля NISSAN Almera, д.н.з. НОМЕР_1 . В Повідомленні зазначено, що дата розгляду справи 15.12.2019 року о 09.00 год., однак на вказаний час до Департаменту ніхто на розгляд справи не з`явився, у зв`язку з чим саме відносно власника транспортного засобу - ОСОБА_1 було винесено оскаржувану постанову. Так, із фотофіксації вчиненого правопорушення чітко вкачається, що автомобіль NISSAN Almera, д.н.з. НОМЕР_1 припаркований в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушено п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України та ч. 1 ст. 122 КУпАП. В свою чергу, зі змісту позовної заяви слідує, що позивач намагається уникнути відповідальності зазначаючи, що здійснював розворот на перехресті у дозволеному місці та мотивуючи наявністю у нього відповідного відеозапису, однак коли він забирав копію оскаржуваної постанови останній повідомив, що у нього відсутні будь-які відеоматеріали, які б підтверджували його слова. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі (а.с. 14-16).

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладеного у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача - Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради позов не визнав, надав суду пояснення аналогічні до викладеного у відзиві на позовну заяву. Крім того, представник відповідача суду пояснив, що позивач не надав доказів того, що здійснив розворот у місці в якому знак 3.34 «Зупинку заборонено не потрапляв в зону його видимості. Вважає, що такі пояснення позивач надає з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15.12.2019 року старшим інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Редьковичем В.С. винесено постанову серії LC № 011829 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 8).

З оскаржуваної постанови вбачається, що 14.12.2019 року о 14:13 год. в м. Луцьку по вул. Конякіна, 39-А, в порушення вимог п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України, здійснив зупинку транспортний засіб NISSAN Almera, д.н.з. НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» (а.с. 8).

Пунктом 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України визначено, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу) в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На обгрунтування своїх заперечень щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, позивач зазначає, що він, рухаючись на своєму транспортному засобі по вул. Конякіна в м. Луцьку, в напрямку Варшавського ринку, здійснив розворот на перехресті в дозволеному для цього місці таким чином, що знак про заборону зупинки був поза зоною видимості, при цьому, додаткові вимоги щодо даного знаку були відсутні.

Як вбачається з наданих сторонами показань технічних приладів, що мають функції фотозйомки, дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» розташований за напрямом руху з вул. Карпенка-Карого в сторону вул. Конякіна перед поворотом на АС № 1 м. Луцька.

В свою чергу, за напрямом руху з вул. Конякіна в сторону вул. Карпенка-Карого наявний розрив у суцільній ліній дорожньої розмітки навпроти повороту на АС № 1 м. Луцька та, відповідно, у вказаному місці, згідно вимог ПДР України, дозволяється поворот та розворот транспортних засобів.

Із наведеного слідує, що у разі руху водія транспортного засобу по вул. Конякіна в напрямку вул. Карпенка-Карого, та за умови здійснення повороту ліворуч чи розвороту в протилежному напрямку руху (з вул. Карпенка-Карого в сторону вул. Конякіна) із дотриманням вимог ПДР України, дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена», розташований за напрямом руху з вул. Карпенка-Карого в сторону вул. Конякіна відразу перед поворотом на АС № 1 м. Луцька, не попадає в поле видимості.

При цьому, будь-які додаткові дорожні знаки, які вказують про наявність дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», за напрямом руху вул. Конякіна в сторону вул. Карпенка- Карого відсутні.

Національний стандарт України «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100-2014» поширюється на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов і режимів руху на автомобільних дорогах і вулицях згідно з Правилами дорожнього руху, а також правила їх застосування на всіх дорогах, що експлуатують та будують.

Відповідно до пункту 8.2-1. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Аналогічні вимоги до встановлення дорожніх знаків закріплені у підпункті 10.1.1 ДСТУ 4100-2014.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи докази в їх сукупності, з урахуванням конкретних обставин дорожньо-транспортної ситуації за участю позивача, а також Національних стандартів України «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100-2014» та ПДР України, суд вважає, що фактичне розташування дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», позбавило ОСОБА_1 можливості уникнути вчинення даного адміністративного правопорушення, оскільки такий (дорожній знак) знаходився не за напрямом руху останнього та фактично не був у полі його видимості.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що стороною відповідача жодних належних та допустимих доказів того, що до фактичного моменту зупинки ОСОБА_1 в м . Луцьку по вул. Конякіна, 39-А ,із порушенням вимог п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України, останній рухався саме зі сторони вул. Карпенка-Карого в напрямку вул. Конякіна не надано, доводи позивача в цій частині не спростовані.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Суд вважає за необхідне зазначити, що встановлена під час розгляду даної справи обставина щодо неналежного розміщення дорожнього знаку, яке у конкретному випадку позбавило можливості уникнути позивачем вчинення адміністративного правопорушення, є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови, винесеної відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не доведена, а тому вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. ст. 122, 251, 280, 286, 287 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, Національними стандарамит України «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100-2014», ПДР України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити.

Скасувати постанову інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської радиРедьковича Владислава Васильовича серії LC № 011829 від 15 грудня 2019 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 27 лютого 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська