Справа № 140/2639/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2639/19 пров. № А/857/345/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Запотічного І.І. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Мельничук Б.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Маліцький Д.В., ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Маліцького Дмитра Вікторовича, діючого за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.11.2019р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Маліцького Дмитра Вікторовича, діючого за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною відмови щодо визнання митної декларації недійсною та спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Андрусенко О.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 25.11.2019р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

27.08.2019р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) представник адвокат Маліцький Д.В., діючий за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача Волинської митниці ДФС щодо визнання недійсною митної декларації; зобов`язати митний орган визнати недійсною митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № 205040/2018/036288 від 20.12.2018р.; судові витрати стягнути з відповідача (а.с.3-4, 40-41).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.11.2019р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.94-99).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив представник адвокат Маліцький Д.В., діючий за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.107-109).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково відмовив у дослідженні такої підстави позову як питання митного оформлення задекларованого позивачем транспортного засобу.

Під час митного оформлення відповідачем не було проведено належного огляду автомобіля, що стверджується висновком експертного дослідження, яким встановлено ту обставину, що номер кузова змінений шляхом перебивання частини номеру. Звідси, оформлена митна декларація є недійсною, оскільки містить неправдиві відомості.

Відповідачем Волинською митницею ДФС скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та застосував норми матеріального і процесуального права, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.129-130).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, позивача та її представника на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до умов договору купівлі-продажу автомобіля від 03.12.2018р. позивач придбала у Дворнічак ОСОБА_2 автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 1995 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 за ціною 2700 злотих (а.с.48).

20.12.2018р. позивачем подано до Волинської митниці ДФС митну декларацію /МД/ № UA205040/2018/036288 та комплект документів для митного оформлення ввезеного на територію України легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель TRANSPORTER, номер кузова НОМЕР_1 , тип кузова - легковий універсал, колір - червоний, загальна кількість місць, включаючи водія - 9, призначення для використання по дорогах загального користування, тип палива - дизель, об`єм двигуна - 1896 см.куб., потужність двигуна - 50 кВт, такий, що був у користуванні, тип двигуна ACU, колісна формула 4 x 2, рік виготовлення - 1994, модельний рік виготовлення - 1995 (а.с.78-79).

Після завершення митного оформлення вказаний автомобіль був випущений митним органом у вільний обіг.

Разом з тим, висновком експертного дослідження, складеним Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром № 14/4641/1ОД від 21.12.2018р., встановлено, що номер кузова НОМЕР_1 легкового автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, який належить ОСОБА_1 , змінений шляхом перебивання частини номеру. Частково встановлено первинний номер кузова WV2ZZZ70ZSH05*182 (а.с.14-15).

В подальшому позивач скерувала на адресу Волинської митниці ДФС заяву (вх. митниці № 2859/28/03-70-19 від 18.03.2019р.), згідно якої ОСОБА_3 просила повернути їй кошти за розмитнення транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номер кузова НОМЕР_2 .

Вказана заява обґрунтована тим, що автомобіль, який зазначений у МД типу ІМ 40 ДЕ № 205040/2018/036288 від 20.12.2018р., неможливо поставити на облік, оскільки при проведенні огляду транспортного засобу для уточнення відповідності реєстраційних даних, було виявлено зміну номера кузова шляхом перебивання частини номеру.

За результатами опрацювання даної заяви, Волинською митницею ДФС направлено відповідь № ДЗН-1131/28/03-70-71 від 26.03.2019р., відповідно до якої повідомлено позивачу про відсутність правових підстав для повернення коштів, сплачених при митному оформлені транспортного засобу за наведеною митною декларацією.

11.06.2019р. на адресу Волинської митниці ДФС (вх. митниці № 3883/28/03-70-01-45) надійшла заява ОСОБА_1 від 08.05.2019р. про визнання МД типу ІМ 40 ДЕ № 205040/2018/036288 від 20.12.2018р. недійсною у зв`язку з тим, що при державній реєстрації встановлено, що номер задекларованого в цій декларації транспортного засобу не відповідає дійсності, при цьому за вищевказаним номером кузова в 1997 році вже зареєстровано інший автомобіль (а.с.80).

За результатом розгляду цієї заяви Волинською митницею ДФС підготовлено та направлено відповідь № ФОП-2214/20/03-70-71 від 24.06.2019р., відповідно до якої повідомлено про неможливість визнання недійсною МД типу ІМ 40 ДЕ № 205040/2018/036288 від 20.12.2018р. (а.с.12, 81-82).

Розглядуваний спір стосується правомірності відмови відповідача щодо визнання недійсною митної декларації.

Приймаючи рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що із змісту норм Митного кодексу /МК/ України слідує, що відповідальність за відповідність задекларованого товару опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, несе декларант, який, у свою чергу, не позбавлений можливості здійснити додатковий огляд товару (транспортного засобу).

Також під час здійснення митного оформлення задекларованого позивачем транспортного засобу порушень митних правил виявлено не було, у зв`язку з чим даний транспортний засіб випущено у вільний обіг.

Водночас, постановою КМ України № 450 від 21.05.2012р. «Про питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» затверджено Положення про митні декларації, яке визначає вимоги до оформлення і використання митних декларацій.

Згідно з п.44 цього Положення не допускається визнання недійсною митної декларації, якщо частина або всі товари, транспортні засоби комерційного призначення, що в ній задекларовані, після оформлення такої декларації видані з-під митного контролю.

Таким чином, покликання позивача щодо можливості зміни, відкликання чи визнання МД № UA205040/2018/036288 від 20.12.2018р. недійсною за розглядуваних обставин є безпідставними.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявленого позову такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами ст.269 МК України (в редакції, чинній на момент виникнення цих відносин), якими визначено порядок визнання митної декларації недійсною.

Згідно з ч.7 цієї статті порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається КМ України.

Постановою КМ України № 450 від 21.05.2012р. «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» затверджено, зокрема, Положення про митні декларації.

Відповідно до п.39 цього Положення визнання митної декларації недійсною здійснюється митним органом, яким її оформлено.

Згідно з п.44 зазначеного Положення у разі коли частина задекларованих у митній декларації товарів була переміщена через митний кордон України, така митна декларація не визнається недійсною.

Не допускається також визнання недійсною митної декларації, якщо частина або всі товари, транспортні засоби комерційного призначення, що в ній задекларовані, після оформлення такої декларації видані з-під митного контролю.

Таким чином, наведеним Положенням передбачений виключний перелік випадків, у разі настання яких визнання митної декларації недійсною є неможливим, а саме:

коли частина задекларованих у митній декларації товарів була переміщена через митний кордон України;

якщо частина або всі товари, транспортні засоби комерційного призначення, що в ній задекларовані, після оформлення такої декларації видані з-під митного контролю.

Згідно фактичних обставин справи транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номер кузова НОМЕР_1 , оформлено 20.12.2018р. позивачем у вільний обіг за МД типу ІМ 40 ДЕ № 205040/2018/036288 в режимі «імпорт» на митному посту «Ковель» Волинської митниці ДФС.

Звідси, митне оформлення по вказаному товару завершено 20.12.2018р., а сам товар випущено у вільний обіг на митну територію України.

Таким чином, визнання спірної митної декларації недійсною є неможливими через завершення всіх митних процедур, проведення митного оформлення та випуску товару у вільний обіг.

Окрім цього, відповідальність за відповідність задекларованого товару опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах несе декларант, який, у свою чергу, не позбавлений можливості здійснити додатковий огляд товару (транспортного засобу).

Відповідно до ст.266 МК України перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів та зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів (ч.2).

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант (ч.4).

Згідно з ч.8 ст.264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

В частині доводів апелянта щодо непроведення Волинською митницею ДФС належного огляду транспортного засобу, що стверджується висновком експертного дослідження, колегія суддів враховує наступне.

За результатом проведення митного контролю та митного оформлення транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номер кузова НОМЕР_1 , відповідачем не було виявлено порушень митних правил; будь-яких інших орієнтувань, додаткових форм митного контролю автоматизованою системою аналізу та управління ризиками визначено не було, що разом з наявністю всіх необхідних документів стало підставою для проведення митних процедур та завершення митного оформлення автомобіля.

По причині наведеного даний транспортний засіб було випущено у вільний обіг.

Окрім цього, за вказаним фактом розпочато кримінальне провадження № 0004546 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Водночас, первинний номер кузова автомобіля встановлений лише частково, тому будь-які дії щодо МД типу ІМ 40 ДЕ № 205040/2018/036288 від 20.12.2018р. можуть бути вчинені лише після закриття кримінального провадження, в якому вищевказаний автомобіль є речовим доказом, а також встановлення первинного VIN-код автомобіля, який зазначений у митній декларації.

Звідси, відмова митного органу у визнанні недійсною МД типу ІМ 40 ДЕ № 205040/2018/036288 від 20.12.2018р. ґрунтується на вимогах закону.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими доводи позивача відхилено.

Враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України, а відтак й покладених в основу спірної відмови митного органу у визнанні митної декларації недійсною, заявлений позов є безпідставним, через що задоволенню не підлягає.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Маліцького Дмитра Вікторовича, діючого за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.11.2019р. в адміністративній справі № 140/2639/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. І. Запотічний
С. М. Кузьмич

Дата складення повного судового рішення: 26.02.2020р.