Справа № 540/2881/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2881/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною, скасування податкової вимоги від 17.10.2019 р. №2795-10 та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 17.10.2019 р. № 2795-10,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДПС у Херсонській області), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 17.10.2019 №2795-10, якою ОСОБА_1 повідомлено про наявність, станом на 16.10.2019, податкового боргу із земельного податку з фізичних осіб на загальну суму 1148,26 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі №2795-10 від 17.10.2019 про опис майна у податкову заставу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що 19.11.2019 ним отримано податкову вимогу від 17.10.2019 року №2795-10, в якій зазначено, що станом на 16.10.2019 року сума його податкового боргу становить 1148,26 грн., у тому числі з земельного податку 1148,26 грн. (основний платіж) разом з рішенням №2795-10 про опис майна ОСОБА_1 в податкову заставу. З метою встановлення складових визначеної в податковій вимозі суми податкового боргу, періоду зазначеного боргу, факту існування податкових повідомлень-рішень якими суми боргу були нараховані, факту направлення та отримання позивачем відповідних податкових повідомлень-рішень та складових формули, які використані контролюючим органом при обрахунку суми в 1148,26 грн., його представником було направлено до контролюючого органу адвокатський запит, на який отримано відповідь від 26.11.2019 року №2281/10/21-22-51-05. В наведеній відповіді ГУ ДПС повідомила, що сума земельного податку в розмірі 505,96 грн. нарахована до сплати податковим повідомленням-рішенням від 22.03.2019 року №38543-5113-2103. Інша частина зазначеної в податковій вимозі суми є боргом за минулі роки (505,96 грн. за 2018 рік, 136,34 грн. за 2017 рік). Позивач стверджує про те, що не отримував поштових відправлень з податковими повідомленнями-рішеннями за 2017-2019 роки.

На думку позивача, Головне управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, надіславши йому податкову вимогу від 17.10.2019 року №2795-10, визначило суму податкового боргу з земельного податку в розмірі 1148,26 грн., як суму узгоджених грошових зобов`язань без дотримання наведеної процедури узгодження визначеного в податковій вимозі податкового боргу. Податкова вимога №2795-10 від 17.10.2019 року прийнята ще до дати, коли ГУ ДПС у Херсонській області стало відомо про неотримання ним поштового відправлення з податковим повідомленням-рішенням, яким визначено податкове зобов`язання з земельного податку, за три місяці до появи відповідного права контролюючого органу. Зазначене свідчить про те, що податковим органом не тільки не виконано передбаченого ПК України обов`язку щодо нарахування земельного податку з фізичних осіб, але й не надано йому жодного дня на добровільну сплату сум податку.

Окрім викладеного, позивач вважає рішення Головного управління ДПС у Херсонській області про опис майна у податкову заставу протиправним, оскільки відповідне право, на його думку, з`являється в податкового органу в разі несплати у строки, встановлені ПК України, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. Позивач вказує на те, що сума податкового боргу в нього відсутня, а отже й відсутнє право контролюючого органу на податкову заставу.

Ухвалою суду від 09.01.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 10.02.2020.

30.01.2020 року відповідачем подано до суду відзив на позов, згідно якого ГУ ДПС у Херсонській області позов не визнає, вважає його необґрунтованим. Згідно даних інформаційної системи "Податковий блок" ОСОБА_1 є платником земельного податку за земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Тому податковим повідомленням-рішенням від 22.03.2019 №38543-5113-2103 позивачу визначено зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 505,96 грн. та вказана сума боргу 642,30 грн., яка виникла в результаті часткової несплати податкового зобов`язання за 2017 рік та несплати податкового зобов`язання за 2018 рік. Вказане податкове повідомлення-рішення направлено по пошті 25.09.2019 року на адресу платника податків, проте конверт повернувся без вручення. Також, відповідач акцентує увагу на тому, що згідно положень п.287.9 ст.287 ПК України в разі, якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені цією статтею, фізичні особи звільняються від відповідальності за несвоєчасну сплату, проте, не від обов`язку сплатити визначене таким повідомленням-рішенням грошового зобов`язання. До викладеного, відповідач додає те, що, на його думку, сплата у 2017 році (згідно даних інтегрованої картки) суми у 506,00 грн. свідчить на користь того факту, що позивач отримував податкове повідомлення-рішення за 2017 рік. Окрім зазначеного, відповідач вважає, що правомірність нарахувань сум боргу та самих податкових повідомлень рішень не є предметом розгляду даної справи. Підсумовуючи викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

10.02.2020 року учасники справи надали до суду клопотання про її вирішення без їх участі, в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 10.02.2020 року вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження в межах строків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 є платником земельного податку за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на обліку в Головному управлінні ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (правонаступником якої є Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі).

22.03.2019 Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято відносно ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення №38543-5113-2103, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - земельний податок з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 505,96 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення надіслано в адресу позивача 25.09.2019, проте поштове відправлення з відповідним рішенням повернулось 18.11.2019 до контролюючого органу не врученим у зв`язку "з закінченням строку зберігання".

17.10.2019 ГУ ДПС в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі складено податкову вимогу форми "Ф" від 17.10.2019 року №2795-10, в якій зазначено, що загальна сума податкового боргу ОСОБА_1 за платежем 18010700 (земельний податок з фізичних осіб) станом на 16.10.2019 становить 1148,26 грн. Одночасно з податковою вимогою ГУ ДПС прийнято рішення №2795-10 про опис майна позивача у податкову заставу.

Обидва рішення контролюючого органу надіслано ОСОБА_1 05.11.2019 та отримано ним 19.11.2019.

21.11.2019 представником позивача запитано від ГУ ДПС в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, серед іншого, відомості про складові податкового боргу, вказаного в податковій вимозі від 17.10.2019 №2795-10.

Листом від 26.11.2019 №2281/10/21-22-51-05 відповідачем надано відповідь на запит, в якому він повідомив, що сума земельного податку в розмірі 505,96 грн. нарахована до сплати податковим повідомленням-рішенням від 22.03.2019 №38543-5113-2103. Інша частина зазначеної в податковій вимозі суми є боргом за минулі роки (505,96 грн. за 2018 рік, 136,34 грн. за 2017 рік).

Не погодившись з отриманою відповіддю, вважаючи податкову вимогу від 17.10.2019 року №2795-10 та рішення про опис майна у податкову заставу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України .

Відповідно до статті 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст.270 ПК України).

Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 01 травня (пункт 287.2 статті 287 ПК України).

За приписами п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 ПК України.

Відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Строк сплати плати за землю визначено у статті 287 Податкового кодексу України. Згідно з пунктом 287.5 статті 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

У разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування. (п.57.2 ст.57 ПК України).

Згідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 цього Кодексу, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Системний аналіз зазначених норм закону свідчить, що суми земельного податку з фізичних осіб визначаються контролюючим органом за місцем його реєстрації шляхом формування та надсилання платнику податків відповідних податкових повідомлень-рішень до 1 липня поточного року. Тільки після виконання контролюючим органом зазначеного обов`язку визначені суми земельного податку набувають статусу грошового зобов`язання платника податків в розумінні пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України та породжують відповідний обов`язок платника податку щодо його сплати.

Строк сплати земельного податку з фізичних осіб, згідно наведеного вище нормативно-правового обґрунтування становить 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Отже, суми грошового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб стають податковим боргом за наслідком їх несплати у 60 - денний строк.

Відповідно п.59.1 ст.59 ПК України - у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Статтею 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, у випадку з земельним податком з фізичних осіб, право контролюючого органу скласти та надіслати податкову вимогу з`являється не раніше першого робочого дня після закінчення 60-денного строку, передбаченого п.287.5 статті 287 Податкового кодексу України на добровільну сплату зазначеного в податковому повідомленні-рішенні податковому зобов`язанні.

На даному етапі дослідження, суд вважає за необхідне надати оцінку посиланням відповідача на правові висновки Верховного Суду, зазначені в постанові від 18.04.2019 року по справі №813/2092/15 в контексті того, що суд в даній справі не має процесуальних повноважень досліджувати питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, оскільки податкові повідомлення-рішення відповідача не є предметом дослідження у справі.

Так, по-перше, посилання відповідача на наведену постанову Верховного Суду є недоречним, оскільки в ній зазначений відповідачем висновок сформульовано відносно справ про стягнення податкового боргу за позовом контролюючого органу, а не щодо справ про скасування податкової вимоги, якою є дана справа.

По-друге, самим позивачем в рамках даної справи не оскаржено суми земельного податку, натомість зазначено про їх неузгодженість та про те, що вони не набули статусу податкового боргу.

Відтак, з урахуванням наведеного, дослідженню і оцінці в рамках даної справи підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання, визначена контролюючим органом у податкових повідомлень-рішень, статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене чи були правові підстави для прийняття відповідачем оскаржених рішень.

З відзиву відповідача та його листа №2281/10/21-22-51-05 від 26.11.2019, направленого представнику ОСОБА_1 , вбачається, що сума податкового боргу, зазначена в оскарженій вимозі складається з сум податку: за 2017 рік - 136,34 грн., за 2018 рік - 505,96 грн., 2019 рік - 505,96 грн.

Проте, копій податкових повідомлень-рішень за 2017, 2018 роки відповідачем не надано ані до суду, ані позивачу у справі на запит його представника від 21.11.2019 №10-11/19. Доказів направлення ОСОБА_1 наведених повідомлень-рішень відповідачем також не надано.

При цьому, суд звертає увагу на те, що пункт 286.5 ст.286 ПК України, яким передбачено, що сума грошового зобов`язання з земельного податку фізичних осіб визначається контролюючим органом (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 ПК України не зазнавав змін з 01.01.2017 року. Тобто, як в 2017, так і в 2018 роках сума грошового зобов`язання з земельного податку фізичних осіб передбачала обов`язок контролюючого органу надіслати платнику податку відповідне податкове повідомлення-рішення.

Натомість, ГУ ДПС у Херсонській області доказів виконання означеного обов`язку суду не надано.

Таким чином, суми грошового зобов`язання з земельного податку фізичних осіб за 2017, 2018 рік, які включені відповідачем до складу податкового боргу ОСОБА_1 в розмірі 136,34 грн. (2017 рік) та в розмірі 505,96 грн. (2018 рік) на загальну суму 642,30 грн. є неузгодженими та не набули статусу податкового боргу, оскільки у передбачений ПК України спосіб (шляхом складення та направлення платнику податків податкових повідомлень-рішень) визначені не були.

Щодо грошового зобов`язання з земельного податку фізичних осіб за 2019 рік суд зазначає наступне.

Відповідачем надано до суду копію податкового повідомлення - рішення від 22.03.2019 №38543-5113-2103, яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 з земельного податку фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 505,96 грн.

Зазначене податкове повідомлення - рішення направлено позивачу за адресом його проживання, проте не отримано ним 18.11.2019 року за причиною: "за закінченням строку зберігання", що вбачається з відмітки підприємства поштового зв`язку на конверті з відповідним поштовим відправленням.

Згідно п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, не зважаючи на фактичне не отримання платником податків податкового повідомлення-рішення від 22.03.2019 №38543-5113-2103, зважаючи на наведені приписи п.58.3 ст. 58 ПК України, його слід вважати врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно відмітки на конверті, вкладенням до якого було наведене податкове повідомлення-рішення, датою його невручення є 18.11.2019 .

Отже, грошове зобов`язання визначене податковим повідомленням-рішенням від 22.03.2019 №38543-5113-2103 в сумі 505,96 грн. набуло статусу податкового боргу 17.01.2020 (за закінченням 60 - денного строку з дня з якого його слід вважати врученим).

Натомість, відповідач включив його до складу податкового боргу, зазначивши про це в оскарженій податковій вимозі 17.10.2019, тобто, значно раніше за дату набуття вказаного грошового зобов`язання статусу податкового боргу.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що станом на дату винесення податкової вимоги від 17.10.2019 №2795-10 жодна з складових суми, зазначеного в ній податкового боргу не набула відповідного статусу.

Окрім викладеного, відповідно п.59.1 ст. 59 ПК України, податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить суму в розмірі 17 гривень, тобто мінімальною сумою для виникнення в податкового органу права на надіслання (вручення) податкової вимоги є сума податкового боргу в розмірі 1020 грн. (17грн.*60=1020 грн.)

З підстав, зазначених судом вище за текстом рішення, сума грошового зобов`язання в розмірі 642,30 грн, яка включена до складу податкового боргу, зазначеного в оскарженій вимозі є такою, що, в передбачений ПК України спосіб, не визначалась відповідачем взагалі. Інша ж сума, зазначена в податковій вимозі від 17.10.2019 №2795-10 є значно меншою за розмір шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, перевищення якого породжує право контролюючого органу на направлення податкової вимоги.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що податкова вимога від 17.10.2019 року №2795-10 містить в собі суми грошового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік, яка не набула статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу, суми ж грошового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2018, 2017 роки, визначені відповідачем як податковий борг не можуть вважатись навіть грошовим зобов`язанням в розумінні пп. 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, оскільки не визначені в передбачений ПК України спосіб.

Відтак, з урахуванням викладеного суд зазначає, що ГУ ДПС у Херсонській області не мало передбачених ПК України підстав для прийняття податкової вимоги від 17.10.2019 №2795-10, отже вона є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі №2795-10 від 17.10.2019 про опис майна у податкову заставу суд зазначає наступне.

Так, податкова застава є способом забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави (пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК України).

Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (п.89.2 ст. 89 ПК України).

Відповідно до п.п. 89.1.2. п.89.1 ст.89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Враховуючи, що даним рішенням вже встановлено факт відсутності в ОСОБА_1 станом на 17.10.2019 - дату винесення обох оскаржених рішень, податкового боргу, закономірним в такому випадку є висновок про відсутність у відповідача права на застосування до позивача податкової застави як способу забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання.

Таким чином, рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі №2795-10 від 17.10.2019 про опис майна у податкову заставу є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач як суб`єкт владних повноважень не надали суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, й не довели правомірності своїх рішень.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі зазначеного, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1536,80 грн. суд відшкодовує за рахунок Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ) від 17.10.2019 №2795-10, якою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повідомлено про наявність, станом на 16.10.2019, податкового боргу із земельного податку з фізичних осіб на загальну суму 1148,26 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ) №2795-10 від 17.10.2019 про опис майна у податкову заставу.

Стягнути з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1536,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 111031102