Справа № 826/5424/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5424/18 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Собківа Я.М.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

представника позивача: не з`явився;

представника відповідача: Олексієнко М.Г.;

від третьої особи: Норець В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», третя особа: Офіс великих платників податків ДФС про стягнення заборгованості в розмірі 132 740,00 грн,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДФС у Львівській області звернулось до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі -ПАТ «Укрнафта»), третя особа: Офіс великих платників ДФС про стягнення заборгованості у розмірі 132 740,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за Бориславською центральною базою виробничого обслуговування ПАТ «Укрнафта» обліковується сума податкового боргу в розмірі 132 740,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2019 р. адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» кошти за податковим боргом з рахунків, обслуговуючих такого платника в розмірі 132 740,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не у повному обсязі з`ясовано всі обставини у справі та не правильно застосовано норми матеріального права, що призвело до не неправильного вирішення справи. Зазначає, що є платником податку на прибуток, починаючи з 2005 року, про що повідомлено Спеціалізовану державну податкову інспекцію у м.Києві та територіальні податкові органи за місцезнаходженням структурних підрозділів товариства.

Таким чином, платником податку на прибуток є ПАТ «Укрнафта» як юридична особа, а не Бориславське ЦБВО, а тому право на стягнення податкового боргу з цього податку існує лише у того контролюючого органу, в якому ПАТ «Укрнафта» перебуває на податковому обліку, тобто (Офісу великих платників податків ДПС, і таке право може бути реалізовано уповноваженим органом лише за умови попереднього надіслання саме цим органом податкової вимоги на адресу ПАТ «Укрнафта».

Також апелянт вказує на те, що позивач звернувся до суду із порушенням 1095-денного строку, а тому така заборгованість, на його думку, є безнадійною, а відтак право на її стягнення відсутнє.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити ПАТ «Укрнафта» в задоволенні апеляційної скарги. Обґрунтовуючи свої заперечення зазначає, що контролюючим органом в розумінні ПК України є центральний орган доходів і зборів, будь-який його територіальний орган як за місцем основного обліку платника, так і за місцем його неосновного обліку (у тому числі за місцем реєстрації його підрозділів, знаходженням майна), який здійснює адміністрування будь-якого виду податку. Оскільки Філія Бориславська центральна база виробничого обслуговування ПАТ «Укрнафта» не є юридичною особою, податковий борг підлягає стягненню з ПАТ «Укрнафта».

Дрогобицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області виставлено податкову вимогу № 128-13 від 06.05.2015 р., а відтак кошти в розмірі 132 740,00 грн підлягають стягненню з підприємства.

Третьою особою відзиву на апеляційну скаргу подано не було, що не перешкоджає подальшому розгляду справи. В судовому засіданні представник третьої особи підтвердив, що заборгованість повинна стягуватися саме Головним управлінням ДФС у Львівській області.

Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - слід залишити без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» перебуває на обліку як платник податків у Офісі великих платників податків ДФС.

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» зареєстроване Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією як суб`єкт підприємницької діяльності юридична особа (свідоцтво про державну реєстрацію серія А01 №795047), про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зроблено запис від 27.10.2004 року за номером 0002352.

Відповідно до довідки про взяття на облік платника податків від 01.04.2011 року №360/29-019 відповідача взято на облік в органах державної податкової служби 28.11.1997 року за № 182.

Зареєстроване місцезнаходження суб`єкта господарювання - юридичної особи ПАТ «Укрнафта» є: м. Київ, пров. Несторівський, 3-5.

Нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» () Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» () за організаційно-правовою формою є філією (інший відокремлений підрозділ) без права юридичної особи, головне підприємство - ПАТ «Укрнафта».

Бориславська центральна база виробничого обслуговування ПАТ «Укрнафта» знаходиться у м. Борислав, вул. Шевченка, буд 77/А, Львівська область. Зареєстроване як платник податків та перебуває на обліку в Дрогобицькій ОДПІ Львівської області.

На час звернення позивача до суду за філією відповідача обраховується податковий борг у загальному розмірі 132 740,00 грн., який виник в результаті несплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань з податку на прибуток.

З огляду на те, що вказаний податковий борг, станом на 29.03.2018 року відповідачем не сплачено, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що станом на час розгляду справи доказів про сплату відповідачем податкових зобов`язань не надано, як і не надано доказів оскарження податкової вимоги винесеної відносно філії відповідача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до пп. 133.1.5 п. 133.1 ст. 133 Податкового кодексу України (в редакції станом на 2014 рік, надалі - ПК України) платниками податку з числа резидентів є відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у підпункті 133.1.1 цього пункту, визначені відповідно до розділу I цього Кодексу, за винятком представництв.

Пунктом 152.4 ст. 152 ПК України (в редакції станом на 2014 рік) визначено порядок нарахування податку в разі наявності відокремлених підрозділів у складі платника податку - юридичної особи.

Платник податку, який має у своєму складі відокремлені підрозділи, розташовані на території іншої, ніж такий платник податку, територіальної громади може прийняти рішення щодо сплати консолідованого податку та сплачувати податок за місцезнаходженням таких відокремлених підрозділів, а також за своїм місцезнаходженням, визначений згідно з нормами цього розділу та зменшений на суму податку, сплаченого за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

Сума податку на прибуток відокремлених підрозділів за відповідний звітний (податковий) період визначається розрахунково, виходячи із загальної суми податку, нарахованого платником податку, розподіленого пропорційно питомій вазі суми витрат відокремлених підрозділів такого платника податку в загальній сумі витрат цього платника податку.

Вибір порядку сплати податку на прибуток, визначеного цим підпунктом, здійснюється платником податку самостійно до 1 липня року, що передує звітному, про що повідомляються контролюючі органи за місцезнаходженням такого платника податку та його філій (відокремлених підрозділів).

Відповідно до п. 63.3 ст. 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Якщо відповідно до законодавства у платника податків, окрім обов`язків щодо подання податкових декларацій (розрахунків, звітів) та/або нарахування, утримання або сплати (перерахування) податків, зборів на території адміністративно-територіальної одиниці за своїм місцезнаходженням, виникають такі обов`язки на території іншої адміністративно-територіальної одиниці, то такий платник податків зобов`язаний стати на облік за таким неосновним місцем обліку у відповідному контролюючому органі.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Укрнафта» перебуває на обліку як платник податків у Міжрегіональному головному управлінні ДФС - Центральному офісі з обслуговування великих платників. Зареєстроване місцезнаходження суб`єкта господарювання - юридичної особи ПАТ «Укрнафта» є: місто Київ, провулок Несторівський, 3-5.

За результатами діяльності у 2014 році ПАТ «Укрнафта» подано декларацію з податку на прибуток, а за місцезнаходженням Філії Бориславська центральна база виробничого обслуговування ПАТ «Укрнафта» - розрахунок податкових зобов`язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток.

Змістом поданого Філією Бориславською центральною базою виробничого обслуговування ПАТ «Укрнафта» розрахунку податкових зобов`язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток за 2014 рік підтверджується, що платником зазначеного податку є Філія Бориславської центральної бази виробничого обслуговування ПАТ «Укрнафта».

Разом з тим, в силу вимог п. 152.4 ст. 152 ПК України, ПАТ «Укрнафта» не надано суду доказів повідомлення як Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу платників податків про те, ним прийнято рішення про сплату консолідованого податку, так і контролюючого органу за місцезнаходження його філії.

Посилання представника відповідача на те, що ним було повідомлено Офіс великих платників про прийняте щодо сплати консолідованого податку рішення у 2016 році колегією суддів оцінюється критично, оскільки спірним періодом є 2014 рік, тобто контролюючий орган слід було повідомити про прийняте відповідачем рішення до 2014 року.

Судова колегія також враховує, що податкова вимога від 06.05.2015 р. № 128-13, винесена відносно Бориславської центральної бази виробничого обслуговування ПАТ «Укрнафта» не оскаржувалась в судовому порядку та є на час розгляду справи чинною.

Щодо посилання апелянта на те, що позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення податкового боргу після спливу 1095-ти денного строку з дня його виникнення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ПК України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним (п. 102.4 цієї статті).

Таким чином, положеннями Податкового кодексу України визначено строк давності протягом якого контролюючий орган може звернутися до суду із позовом про стягнення податкової заборгованості.

Апелянт вважає, що позивач звернувся до суду після спливу 1095-ти денного строку з дня його виникнення, а відтак борг позивача слід вважати безнадійним та таким, що підлягає списанню, а в податкового органу відсутні правові підстави вживати будь-які дії щодо стягнення заборгованості.

Вищевказане підтверджується тим, на думку апелянта, що датою подачі податкового розрахунку податкових зобов`язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства ПАТ «Укрнафта» за звітний податковий період 2014 рік є 30.03.2015 р., а до суду із позовом позивач звернувся 29.03.2018 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта», тобто після спливу 1096 днів.

Надаючи аналіз доводам апелянта слід звернути увагу на те, що означає поняття «податковий борг».

Так, вказаний термін вживається в такому значенні: сума узгодженого грошового зобов`язання, несплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК Україна (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, останнім днем сплати узгодженого податкового зобов`язання за податковою декларацією позивача з податку на прибуток від 30.03.2015 р. є 09.04.2015 р. (10 календарний день), а відтак податковий борг у позивача виникає з дня наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, тобто з 10.04.2015 р., а у контролюючого органу виникають підстави для його стягнення.

Таким чином, оскільки узгоджений податковий борг виник у позивача з 10.04.2015 р., а не з 30.03.2015 р., відповідно позивачем не було допущено порушення 1095-денного строку звернення до суду із вимогою про стягнення податкового боргу.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що судом відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 244, 250, 257, 308, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О. Костюк

Я.М. Собків

Повний текст постанови виготовлено 27.02.2020 року