Справа № 480/3614/19
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 р.Справа № 480/3614/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Старосуда М.І.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

при секретарі судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, м. Суми, повний текст складено 11.11.19 року по справі № 480/3614/19

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 )
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні позивачу нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 26 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, які позивач отримував під час проходження військової служби;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 26 повних календарних років з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, які позивач отримував під час проходження військової служби.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 позовні вимоги задоволено.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. В обґрунтування вимог зазначив, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 р. №889, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. При цьому, відповідач посилається на правову позицію, викладену у постановах Верховного суду від 01.03.2018 у справі №761/17397/17, від 19.06.2018 у справі №825/1138/17, від 29.08.2019 у справі №820/375/18. Окрім того, апелянт зазначає, що індексація грошового забезпечення не входить до складу грошового забезпечення, являється окремою соціальною гарантією держави щодо підтримання купівельної спроможності населення України, а тому не враховується при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що наказом №360-ОС від 18.07.2017 ОСОБА_1 звільнено з військової служби.

На час звільнення вислуга років склала 26 повних календарних років служби.

18.07.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання розрахунково-платіжної відомості щодо нарахування індексації грошового забезпечення в період з 01.07.2015 по 02.08.2017, включення індексації грошового забезпечення до грошового атестату та додатку до грошового атестату позивача для обчислення пенсії, здійснення перерахунку та виплати недоотриманої частки одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням суми індексації грошового забезпечення.

Листом №14/Ш-195 від 29.07.2019 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що грошовий атестат та додаток до нього підготовлено у відповідності до ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". У період проходження позивачем військової служби діяла Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби, що затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 20.05.2008 №425. Згідно ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінчення строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також, у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Таким чином, правові підстави щодо здійснення перерахунку та виплати позивачу недоотриманої частки одноразової грошової допомоги при звільненні відсутні.

Вважаючи протиправними бездіяльність відповідача щодо нездійснення позивачу нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, які позивач отримував під час проходження військової служби, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав протиправною бездіяльність відповідача, оскільки при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні за 26 років служби, передбаченої ст.15 Закону №2011-ХІІ, виплату було здійснено без урахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої Постановою №889.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, у редакції Постанови КМУ від 13.03.2013 №161, для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) був запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода: з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Наказом Міністра оборони України №88 від 09.02.2017 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік" щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовцям на 2017 рік встановлена у розмірі 60% місячного грошового забезпечення.

Отже, постановою Кабінету Міністрів України передбачено виплату вказаним у ній категоріям військовослужбовців, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має постійний щомісячний характер та у відповідності до положень ч.2 ст.9 Закону №2011-XII включається до складу грошового забезпечення даних осіб.

Згідно з розрахунково-платіжною відомістю в період з березня 2016 року по серпень 2017 року позивачу виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода, тобто вказана винагорода мала постійний характер, а тому в силу положень статті 9 Закону №2011-ХІІ вона повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при здійсненні розрахунку позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби склад грошового забезпечення має бути визначений відповідно до положень ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до якого має бути включена, зокрема, і щомісячна додаткової грошова винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Щодо здійснення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 у справі №480/824/19 визнано протиправною бездіяльність Сумського прикордонного загону щодо ненарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 02.08.2017 і на виконання цього рішення відповідач здійснив виплату позивачу індексації грошового забезпечення, тобто після звільнення позивача зі служби та нарахування і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до п. 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (далі - Інструкція №260, яка буда чинною станом на день звільнення позивача зі служби та нарахування одноразової грошової допомоги), військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Отже, одноразова грошова допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення, на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Посилання апелянта на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки висновки, що містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками суддів Касаційного адміністративного суду.

Так, у постанові від 06.02.2019 року у справі № 522/2738/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність бездіяльності відповідача яка полягає в тому, що при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні за 26 років служби, передбаченої ст.15 Закону №2011-ХІІ, виплату було здійснено без урахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої Постановою №889.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року по справі № 480/3614/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М.І. Старосуд
Судді Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 25.02.2020 року