Справа № 640/2721/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2721/20 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у місті Києві до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обгрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (далі по тексту - заявник, ГУ ДПС у м. Києві) 05 лютого 2020 року о 15 год. 44 хв. звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Головне управління ДПС у місті Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти судове рішення, яким направити заяву щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків для продовження розгляду по суті.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскарження ФОП ОСОБА_1 в судовому порядку наказу про проведення його перевірки не свідчить про наявність спору про право, а є по своїй суті запереченням обставин, що зумовили звернення податкового органу з відповідним поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що на підставі п.п.80.2.5, п.80.2 статті 80 ПК України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» наказом Головного управління державної податкової служби України від 29 січня 2020 року №1010 призначено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до вищевказаного наказу ГУ ДПС у м. Києві, були видані наступні направлення: від 04 лютого 2020 року №840/26-15-05-09-01 та від 04 лютого 2020 року №841/26-15-05-09-01.

Посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві Мургою Р.Я. та Сидоренком А.В. 04 лютого 2020 року з метою вручення копії наказу про проведення фактичної перевірки та ознайомлення з направленням про проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 здійснено виїзд до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

В кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » адміністратору було пред`явлено наказ, направлення на проведення фактичної перевірки та службові посвідчення, після чого, останній повідомив, що необхідно почекати уповноважену особу.

В подальшому до кафе завітала адвокат ФОП ОСОБА_1 - Нікітчина А.О., яка ознайомилася з направленнями на перевірку (засвідчила власним підписом) та отримала копію наказу.

На прохання посадових осіб ГУ ДПС у м. Києві надати журнал обліку перевірок з метою здійснення відповідних записів, адвокат відмовилася надавити відповідний журнал та зазначила, що не допускає посадових осіб ГУ ДПС у м. Києві до проведення фактичної перевірки.

04 лютого 2020 року о 15 год. 50 хв. посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві було зафіксовано факт відмови в допуску до фактичної перевірки, про що складено відповідний акт та вручено копію даного акту адвокату.

В даному акті зазначено, що недопуск здійснено у зв`язку з відсутністю правових підстав, зазначених в статті 80 ПК України для призначення та проведення документальної фактичної перевірки та повідомлено про намір оскаржити наказ №1010 від 29 січня 2020 року в судовому порядку.

У зв`язку з відмовою у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , на підставі звернення Департаменту податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС у м. Києві про застосування адміністративного арешту майна платника податків, в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у місті Києві прийнято рішення №5481 від 05 лютого 2020 року про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 .

З метою підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 , Головне управління ДПС у місті Києві звернулось до суду із відповідною заявою.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за заявою Головного управління ДПС у місті Києві про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, дійшов висновку про наявність між сторонами спору про право, оскільки ФОП ОСОБА_1 оскаржує правомірність призначення контролюючим органом перевірки, недопуск до якої став підставою для звернення заявника до суду з даною заявою.

Колегія суддів повністю погоджується з даним висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно п.2 ч.4 наведеної статті суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Спір про право в контексті зазначеної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 КАС України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

З матеріалів справи вбачається, що до звернення Головного управління ДПС у місті Києві до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 , останнім було подано до суду позов до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу від 29 січня 2020 року №1010.

З огляду на те, що ФОП ОСОБА_1 оскаржило наказ Головного управління ДПС у місті Києві від 29 січня 2020 року №1010, який став передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів перелічених у статті 283 КАС України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність спору про право та, як наслідок, про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, на підставі п.2 ч.4 статті 283 КАС України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за зверненням органу доходів і зборів на підстав заяви такого органу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №813/1573/18, від 26 лютого 2019 року у справі №640/20138/18 та від 19 березня 2019 року у справі №808/2674/17, який в силу вимог ч.5 статті 242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При цьому, відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою Головного управління ДПС у місті Києві у зв`язку з виявленням спору про право суд першої інстанції роз`яснив, що відмова у відкритті провадження за заявою органу доходів та зборів не позбавляє заявника права звернутися до адміністративного суду з відповідною вимогою у порядку позовного провадження.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку щодо наявності передбачених п.2 ч.4 статті 283 КАС України підстав для відмови у відкритті провадження за заявою Головного управління ДПС у місті Києві про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, з огляду на наявність спору про право.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Згідно ч. 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 25 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку