Справа № 522/20168/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 522/20168/19
Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі ДАБК) про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 01 жовтня 2019 року №712/19 та постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 01 жовтня 2019 року №713/19.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 06 грудня 2019 року залишено адміністративний позов без руху з підстав необхідності наведення підстав поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та надання відповідних доказів на підтвердження поважності таких причин.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2019 року позов повернуто позивачу.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що спірна ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив її скасувати та прийняти постанову з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Приймаючи спірну ухвалу про повернення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, на вимогу ухвали суду про без руху, не було наведено підстав поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та не надано відповідних доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та зазначає, що згідно положень ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведеного вбачається, що процесуальним законодавством передбачена можливість встановлення строків звернення до суду з позовом не лише КАС України, а й іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

Колегія суддів зазначає, що вищезазначений 15-ти денний строк починає свій перелік саме з дати винесення постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Разом з тим, слід зазначити, що вказаний строк не є абсолютним та може бути поновлений за наявності відповідних поважних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ДАБК в межах повноважень, на підставі наказу за № 01-ІЗ/333ДАБК від 01 серпня 2019 року та звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства (звернення ОСОБА_2 від 22 серпня 2019 року, вх. №01-10/400-ЗГ від 22 серпня 2019 року) та направлення для проведення позапланового заходу №001591 від 23 серпня 2019 року проведено у присутності позивача позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатом проведеної перевірки встановлено, що позивачем виконані будівельні роботи з реконструкції 1/10 частини житлового будинку з розширенням та виділом в окрему одиницю без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено ч.1 ст.34 та абз.1 ч.2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз.2 п.5 порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №466 від 13 квітня 2011 року. Також було встановлено, що позивачем проводиться експлуатація самочинно реконструйованої та виділеної в окрему одиницю частини будинку за відповідною адресою, яка не введена в експлуатацію відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства, чим порушено ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року.

Вперше розгляд справ про адміністративні правопорушення було призначено на 17 вересня 2019 року, у зв`язку з чим з метою сповіщення позивача про вказану дату ДАБІ направляло йому на зареєстроване місце проживання (а.с.15) повідомлення з відповідною документацією, які 11 вересня 2019 року не були вручені позивачу з незалежних від ДАБК причин.

В зв`язку з неявкою позивача 17 вересня 2019 року ДАБК було перенесено розгляд справи про адміністративне правопорушення на 01 жовтня 2019 року, і з метою сповіщення позивача про вказану дату ДАБІ направляло йому на зареєстроване місце проживання (а.с.15) повідомлення, яке також не було вручено позивачу з незалежних від ДАБК причин.

01 жовтня 2019 року справа про адміністративне правопорушення була розглянута без участі позивача у зв`язку з його повторною неявкою, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 та ч.9 ст.96 КУпАП та накладено адміністративні стягнення шляхом прийняття спірних постанов.

З матеріалів справи вбачається, що вказані постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 01 жовтня 2019 року №712/19 та від 01 жовтня 2019 року №713/19 було направлено позивачу на адресу зареєстрованого місця проживання (а.с.15) поштою 02 жовтня 2019 року, однак вказане відправлення не було вручено позивачу 08 жовтня 2019 року з незалежних від ДАБК причин, що підтверджується відстеженням поштового відправлення за відповідним штрих-кодом ідентифікатором (а.с.89).

Отже, враховуючи зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем з метою, як сповіщення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, так і направлення йому спірних постанов, вчинено всі належні та достатні дії.

В той же час, ОСОБА_1 , який був присутній при проведенні ДАБК перевірки та якому було відомо про виявлені порушення, не навів будь-якого обґрунтування відсутності його активної поведінки у доведенні безпідставності висновків відповідача щодо наявності вказаних порушень, а також не надав доказів створення іншими особами перешкод у отриманні ним кореспонденції від ДАБК за адресою, яку він самостійно вказав, як місце свого проживання як перевіряючим, так і суду при поданні позову.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про можливість вважати дату відліку строку звернення до суду саме 08 жовтня 2019 року, як дату, коли позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав.

Водночас, ОСОБА_1 з даним позовом до суду звернувся лише 22 листопада 2019 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Посилання ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року (справа №420/6639/19), якою позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису від 03 вересня 2019 року, визнання протиправними та скасування постанов від 01 жовтня 2019 року № 712/19 та № 713/19 було повернуто позивачеві (з підстав порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог), колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, правові помилки позивача та/або його юридична необізнаність, про що свідчить помилкове об`єднання позовних вимог, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 05 лютого 2019 року справа №758/9426/17 та від 18 вересня 2018 року справа №815/679/16.

Колегія суддів наголошує, що реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, а тому не реалізація цього права є наслідком його власної поведінки.

Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, проте не наведено жодних обставин, які були об`єктивно непереборними, та не залежали від волевиявлення позивача чи були пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. А відтак, суд першої інстанції правомірно застосував наслідки пропуску строку звернення до суду, встановлені процесуальним законодавством.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.