Справа № 300/2177/19
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" лютого 2020 р. справа № 300/2177/19
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправними дії щодо виділення дольової пенсії ОСОБА_2 з основної пенсії в разі втрати годувальника, призначеної ОСОБА_1 за померлу матір ОСОБА_3 ; зобов`язати відновити виплату основної пенсії в разі втрати годувальника призначеної ОСОБА_1 за померлу матір ОСОБА_3 , компенсувати втрату доходу за період невиплати пенсії в повному обсязі з 01.06.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення вимог частини 1, пунктів 1, 2 частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», протиправно виділено із отримуваної позивачем пенсії по втраті годувальника за померлу матір, на утриманні якої на час смерті перебував позивач, долю його пенсії сестрі ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що ОСОБА_2 проживала окремо, факт спільного її проживання із матір`ю згідно наданої довідки не відповідає дійсності, ОСОБА_2 не перебувала на повному утриманні померлої матері, ОСОБА_3 дочці фінансової допомоги не надавала, ОСОБА_2 не є особою із інвалідністю до досягнення 18 років, а тому вона не може претендувати на частину призначеної йому пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що з врахуванням статей 36 - 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України №265 від 26.03.2008 «Деякі питання пенсійного забезпечення», п.п.2.3, 4.4. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, позовні вимоги позивача є необґрунтованими. Вважає, що твердження позивача про неперебування ОСОБА_2 на утриманні померлої матері є хибними, оскільки пенсія по втраті годувальника дітям призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Також зазначає, що ОСОБА_2 згідно акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 26.03.2019 встановлено третю групу інвалідності по причині інвалідності з дитинства, а тому твердження позивача що сестра не є особою з інвалідністю до досягнення 18 років є безпідставними. Стверджує, що пенсія по втраті годувальника призначена та перерахована у відповідності до норм чинного законодавства, основний розмір пенсії 1876,80 грн. поділено на двох непрацездатних членів сім`ї.
Заяв про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
У зв`язку з перебуванням головуючим суддею у справі з 11.11.2019 по 15.11.2019 у відрядженні, з 26.12.2019 по 20.01.2020 у відпустці, строки розгляду справи продовжено.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши в сукупності письмові докази, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалід 2 групи з дитинства, отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника - матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-17).
Відповідно до довідки Олешківського Старостинського округу Заболотівської селищної ради ОТГ №423 від 23.07.2019, ОСОБА_1 на час смерті матері ОСОБА_3 1940 р.н. були зареєстровані та проживали разом і вели спільне господарство (а.с.18).
Згідно довідки Олешківського Старостинського округу Заболотівської селищної ради ОТГ №424 від 23.07.2019 сестра позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знята з реєстрації в с.Любківці 1977р. та за адресою: АДРЕСА_1 .Любківці не проживає (а.с.19).
31.05.2019 відповідачу надійшов лист Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі №733/04 від 15.05.2019, згідно якого Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі просить надіслати розпорядження про виплату виділеної долі з основної пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , яка надала заяву про призначення їй пенсії у разі втрати годувальника за померлу матір ОСОБА_3 (а.с.38).
До вказаного листа було надано копії документів ОСОБА_2 , а саме:
- заяви про призначення (перерахунок) пенсії по втраті годувальника у разі виділення долі від 11.05.2019 та розписки-повідомлення (а.с.39);
- паспорта ОСОБА_2 із відміткою місця реєстрації АДРЕСА_2 (запис здійснено 30.03.1994) та реєстраційного номера облікової картки платника податків (а.с.42-45);
- довідки ОСМД «Ініціатива» №16 від 26.03.2019, згідно якої ОСОБА_2 мешкає по АДРЕСА_2 , разом з нею проживала без реєстрації мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі акту про проживання від 26.03.2019 (а.с.45);
- виданого повторно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 12.03.2019. Відповідно до вказаного свідоцтва датою смерті ОСОБА_3 значиться ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті - Івано-Франківська область, Снятинський район, село Любківці (а.с.46);
- свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с.47);
- висновку про час настання інвалідності від 26.03.2019 (а.с.47);
- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №235092 від 27.02.2019, згідно якої ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності інвалід дитинства (а.с.48).
З 01.06.2019, керуючись ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем виділено з призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника частину пенсії ОСОБА_2 в розмірі 898,20 грн., що підтверджується протоколом за пенсійною справою (а.с.50-53).
17.07.2019 відповідачем на адресу позивача надіслано повідомлення про виділення ОСОБА_2 з 01.06.2019 частини пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 в розмірі 898,20 грн. (а.с.21).
06.09.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом №ПІ-55, за результатом розгляду звернення, представника позивача повідомлено про підстави виділення частки пенсії по втраті годувальника, а також відмовлено у наданні витребуваних документів у зв`язку з конфіденційністю інформації (а.с.24).
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Складовою конституційного права на соціальний захист є право на пенсійне забезпечення. У статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, згідно частини 1 статті 36 цього Закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Згідно із частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
Відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно (ст.38 Закону).
Призначення однієї пенсії у зв`язку з втратою годувальника на всіх членів сім`ї, виділення частки пенсії врегульовано статтею 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія. На вимогу члена сім`ї із загальної суми пенсії виділяється його частка, яка виплачується окремо. Виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла заява про виділення частки пенсії.
Як встановлено судом, з 01.06.2019 відповідачем з основної пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яку отримував ОСОБА_1 , виділено частку пенсії його сестрі ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки його сестра ОСОБА_2 не проживала спільно із матір`ю ОСОБА_3 , не перебувала на її утриманні, ОСОБА_2 не є особою із інвалідністю до досягнення 18 років.
Суд зазначає, що із змісту статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слідує, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вказана норма права не містить правил (велінь), згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї, як-от спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків, тощо. А тому, проживання ОСОБА_2 окремо від ОСОБА_3 не є обставиною, яка перешкоджає призначенню і виділенню ОСОБА_2 частки пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.
Однак, як визначив законодавець, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника мають діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається дітям незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника (ч.1, п.2 ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Таким чином, право на призначення пенсії по втраті годувальника мають і діти, старші 18-річного віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому, незалежно від перебування на утриманні годувальника.
Як слідує з досліджених судом документів, разом із заявою ОСОБА_2 від 11.05.2019 відповідачу серед інших документів, надано висновок Суворівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії від 26.03.2019, згідно якого ОСОБА_2 могла бути визнана інвалідом дитинства до досягнення 18-річного віку. З 27.02.2019 визнається інвалідом третьої групи, інвалід дитинства, до 01.03.2020. Також, надано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №235092 від 27.02.2019, згідно якої ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності інвалід дитинства, дата чергового переогляду 20.02.2020.
Отже, висновок від 26.03.2019 містить формулювання « ОСОБА_2 могла бути визнана інвалідом дитинства до досягнення 18-річного віку», що засвідчує визнання ОСОБА_2 інвалідом з дитинства.
Таким чином, сестра позивача - ОСОБА_2 незалежно від факту перебування на утриманні ОСОБА_3 , станом на час вчинення оскаржуваних дій, має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника - своєї матері.
З наведених вище підстав суд вважає безпідставними доводи позивача щодо відсутності у його сестри ОСОБА_2 права на пенсію по втраті годувальника у зв`язку з не перебуванням на утриманні померлої матері ОСОБА_3 , не наданням фінансової допомоги ОСОБА_3 дочці, відсутності факту спільного проживання на час смерті, а також про те, що ОСОБА_2 не є особою із інвалідністю до досягнення 18 років.
За результатом розгляду справи суд дійшов висновку, що виділивши ОСОБА_2 з 01.06.2019 частку призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_3 , відповідач діяв правомірно, обґрунтовано та розсудливо, а тому, у задоволенні позову слід відмовити.
Підстав для розподілу судових витрат не встановлено.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул.С.Стрільців 15, м.Івано-Франківськ, 76018)

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.