Справа № 140/156/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року ЛуцькСправа № 140/156/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання протиправними дій щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 01 листопада 2016 року; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби за вказаний період.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що проходив військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ); 03 листопада 2016 року його виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та знято з всіх видів забезпечення; за час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу не нараховувалася та не виплачувалась індексація грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 01 листопада 2016 року.

Позивач вказав, що за приписами Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Таким законом є Закон України «Про індексацію грошових доходів населення"; ним та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, встановлено механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення у зв`язку з інфляцією є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

ОСОБА_1 вважає, що дії відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення є протиправними. З наведених підстав просив задовольнити позов повністю.

Ухвалою від 17 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач у відзиві на позов його вимоги заперечив, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.17-19). В обґрунтування своєї позиції вказав, що позивач ОСОБА_1 в період з 01 липня 2015 року по 03 листопада 2016 року дійсно проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 виплачувалось належне грошове забезпечення під час проходження військової служби, яке обчислювалось та нараховувалось у межах виділених відповідачу коштів.

Відповідач зазначив, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. Разом з тим, проведення індексації грошових доходів населення з 01 січня 2015 року (у зв`язку з внесенням змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ) здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Оскільки у 2015 році кошти на виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) не виділялись, тому у відповідача відсутні підстави для проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. ОСОБА_1 не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 01 листопада 2016 року у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань. Нарахування суми індексації доходів у повному розмірі за відсутності бюджетних асигнувань у кошторисі, вважається порушенням бюджетного законодавства, що є недопустимим.

З наведених підстав відповідач вважає, що діяв правомірно та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Відповідно до частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із частиною першою статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відтак, справу розглянуто по суті у межах строків, визначених частиною першою статті 258, частиною другою статті 262 КАС України.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 у період з 01 липня 2015 року по 03 листопада 2016 року проходив військову службу за контрактом в Луцькому прикордонному загоні і ця обставина не заперечується відповідачем. Відповідно до витягу з наказу начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01 листопада 2016 року №255-ос По особовому складу старшого прапорщика ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора 2 кінологічної групи кінологічного відділення відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_5 І категорії (тип Б), звільнено з військової служби в запас за підпунктом г (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: наявність у військовослужбовця трьох дітей і більше віком до 18 років) пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, без права носіння військової форми одягу (а.с.20). Як видно із витягу з наказу начальника Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 03 листопада 2016 року №257-ос По особовому складу ОСОБА_1 виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення з 03 листопада 2016 року (а.с.21).

18 грудня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо надання довідки про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 01 листопада 2016 року (а.с.25). Листом-довідкою Луцького прикордонного загону на звернення позивача надана відповідь про те, що в кошторисних призначеннях Державної прикордонної служби України видатки на виплату індексації були передбачені у 2015 році з січня по червень включно (нарахування та виплата за вказаний період здійснювалась у листопада-грудні 2015 року); з липня 2015 та по листопад 2016 року видатки на виплату індексації не передбачені, у зв`язку з цим нарахування та виплата індексації не здійснювалась (а.с.10).

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення, відтак звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

За приписами частини другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-XII).

Згідно зі статтями 18, 19 Закону України від 05 жовтня 2000 року №2017-III Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року №1282-XII Про індексацію грошових доходів населення (далі Закон №1282-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону №1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у частині першій статті 4 Закону №1282-XII цифри 101 замінено цифрами 103.

Частинами першою другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону №1282-XII).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення встановлено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (зі змінами, далі - Порядок №1078).

Як визначено пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац восьмий пункту 4 Порядку №1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Положеннями Закону №1282-XII та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

При вирішенні даного спору відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17, відповідно до яких виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення; звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Як вбачається із матеріалів справи, за період проходження військової служби та перебування на забезпеченні у Луцькому прикордонному загоні ОСОБА_1 у 2015 році нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення з січня 2015 року по червень 2015 року включно (у січні 2015 року - 88,96 грн; у листопаді 2015 року - 1075,67 грн за січень, лютий, березень, квітень, травень 2015 року та у грудні 2015 року - 660,20 грн за червень 2015 року). Проте всупереч вимогам наведених вище нормативно-правових актів позивачу не була нарахована та не виплачена індексація грошового забезпечення з 01 липня 2015 року по 01 листопада 2016 року. Ці обставини підтверджуються довідкою нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з січня 2015 року по листопад 2016 року, особистими картками грошового забезпечення ОСОБА_1 (а.с.22-24).

Вирішуючи спір, суд враховує, що згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Оскільки судом встановлено, що відповідач не здійснював нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 01 листопада 2016 року, то слід дійти висновку, що має місце бездіяльність відповідача, яка з наведених вище підстав є протиправною.

Відтак, з наведених вище мотивів та підстав, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправною бездіяльності Луцького прикордонного загону щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 01 листопада 2016 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вказаний період проходження військової служби.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 липня 2015 року по 01 листопада 2016 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 01 листопада 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк