Справа № 824/1379/19-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/1379/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши у порядку письмового позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф 24793-56 від 23.04.2019 р. щодо сплати недоїмки з єдиного внеску в сумі 17950,19 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує про протиправність вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області №Ф 24793-56 від 23.04.2019 р., в якій визначено недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 17950,19 гривень. Позивач зазначає, що з 15.05.2012 р. по 29.12.2018 р. не здійснював підприємницьку діяльність та не отримував дохід, з якого необхідно сплачувати ЄСВ, оскільки працював у ФОП ОСОБА_2 на посаді мотальника - фасувальника, а з 2019 р. працював у ТОВ «Симетрія» та ТОВ «Сіанон ЛТД» як найманий працівник. Позивач вказує, що був офіційно працевлаштований на підприємствах, які як податкові агенти здійснювали нарахування та сплату податку з доходів фізичних осіб, військового внеску та єдиного соціального внеску при виплаті ОСОБА_1 заробітної плати. Крім того, позивач зазначає, що з 2007 р. податковий орган не повідомляв його щодо нарахування та сплати обов`язкових податків та зборів.

Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області у відзиві на позов заперечувало проти задоволення позову. Відповідач зазначає про безпідставність позовних вимог, оскільки єдиний внесок нараховується та сплачується незалежно від отримання доходу, а також підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника податків та зборів. Крім того, податковий орган зазначив, що перебування позивача у трудових відносинах з іншими роботодавцями, які сплачували за нього єдиний внесок, не може бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати єдиного внеску як фізичною особою - підприємцем.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.12.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання по справі на 21.01.2020 року.

Судове засідання 21.01.2020 р. не відбулось у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, які належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи. У зв`язку із вказаним, суд призначив розгляд справи на 30.01.2020 року.

В судовому засіданні 30.01.2020 р. представник позивача підтримав заявлений позов, в той час як представник відповідача заперечував проти його задоволення.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 19.03.2007 р. по 16.09.2019 р. був зареєстрований як платник податків та зборів. (а.с. 47).

Згідно облікової податкової картки ОСОБА_1 станом на липень 2019 року, за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 23458,55 гривень. (а.с. 48-49).

23.04.2019 р. податковим органом сформовано податкову вимогу №Ф-24793-56 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску, станом на 31.01.2019 р., в сумі 17950,19 гривень. (а.с. 16).

10.09.2019 р. Першим відділом ДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги №Ф-24793-56 від 23.04.2019 року. (а.с. 17).

Позивачем до матеріалів справи додано копію трудової книжки ОСОБА_1 , трудовий договір від 15.05.2012 р. на підтвердження роботи з 2011 р. у різних роботодавців, зокрема, у ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Симетрія» та ТОВ «Сіанон ЛТД» та інформацію з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, щодо сплати страхових внесків протягом 2007 р. - 2019 р. страхувальниками ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Симетрія» та ТОВ «Сіанон ЛТД». (а.с. 10, 11, 14, 19-20)

Судом встановлено, що спірні правовідносини полягають в перевірці дотримання податковим органом вимог чинного законодавства під час прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф 24793-56 від 23.04.2019 р. в сумі 17950,19 гривень.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон N 2464) (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної вимоги).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. №2464 (далі - Закон №2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування

У відповідності до ч. 2 ст. 8 та ст. 12 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Згідно з п.1 та п.4 ч.2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 7 Закону №2464 для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону №2464 передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного внеску. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає податковий орган, щодо необхідності сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

На підставі матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 у період з 2011 р. по 2019 р. офіційно був працевлаштований в різних роботодавців, зокрема ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Симетрія» та ТОВ «Сіанон ЛТД», як найманий працівник та не здійснював підприємницької діяльності. У вказаний період зазначені роботодавці сплачували за ОСОБА_1 страхові внески, що підтверджується наданою суду інформацію з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Доказів отримання позивачем у вказаний період доходів від провадження господарської діяльності судом не встановлено та податковим органом не зазначено. Факт перебування особи на обліку в податковому органі не змінює вищенаведених висновків, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464 є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога 2018 р. - 2019 р., нараховував та сплачував до 29.12.2018 р. страхувальник - ФОП ОСОБА_2 , з 14.02.2019 р. по 19.02.2019 р. страхувальник - ТОВ «Симетрія», а з 04.06.2019 р. по 05.07.2019 р. страхувальник - ТОВ «Сіанон ЛТД», що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності обов`язку зі сплати єдиного внеску фізичною особою-підприємцем, яка одночасно є найманим працівником, висловлена Верховним Судом у постанові від 27.11.2019 р. (справа №160/3114/19) та в подальшому підтримана у постанові від 04.12.2019 р. (справа №440/2149/19), постанові від 23.01.2020 р. (справа №480/4656/18).

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

Отже, за наведених вище мотивів, оскаржувану вимогу відповідача не можна вважати правомірною, а тому суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та скасування вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф 24793-56 від 23.04.2019 р. щодо сплати недоїмки з єдиного внеску в сумі 17950,19 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф 24793-56 від 23.04.2019 р. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в сумі 17950,19 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф 24793-56 від 23.04.2019 р. щодо сплати недоїмки з єдиного внеску в сумі 17950,19 гривень.

3. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн, відповідно до квитанції №ПН1950405 від 28.11.2019 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління ДФС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, 3).

Суддя Т.М. Брезіна