Справа № 640/11087/19
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року м. Київ № 640/11087/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради

треті особи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Управління ліцензування та контролю якості медичної допомоги Міністерства охорони здоров`я України

Медичний центр «Універсальна клініка «Оберіг» товариство з обмеженою відповідальністю «КАПИТАЛ»

Міністерство охорони здоров`я

про визнання протиправним та нечинним індивідуального акту,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 ОСОБА_3 Управління ліцензування та контролю якості медичної допомоги Міністерства охорони здоров`я України Медичний центр «Універсальна клініка «Оберіг» товариство з обмеженою відповідальністю «КАПИТАЛ» Міністерство охорони здоров`я, в якому позивач, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати «Висновок за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги ОСОБА_4 в умовах Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «Капитал» ухвалений Департаментом охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.12.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що оскаржуваний Висновок клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги ОСОБА_4 складений у неповній та містить недостовірну інформацію від якої залежить обґрунтованість на неупередженість даного висновку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.09.2019 р. відкрито провадження в адміністративній справі №640/11087/19, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачу та третім особам запропоновано надати відзив на позовну заяву та наявні у них докази, що стосуються спору.

27.09.2019 року до суду надійшов відзив на позов від Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому відповідач вказує, що не погоджується із позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими, оскільки Висновок КЕК не є нормативно-правовим або індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, а також не підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

03.10.2019 року позивач надав відповідь на відзив відповідача, в якому посилаючись на Кодекс адміністративного судочинства, зазначає, що в доводами відповідача не погоджується, а справа має розглядатися у адміністративному судочинстві.

03.10.2019 року Міністерство охорони здоров`я України надало пояснення на позовну заяву в яких просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки порядок проведення клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування дотриманий у відповідності до вимог чинного законодавства.

15.10.2019 року Медичний центр «Універсальна клініка «Оберіг» Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПИТАЛ» надав письмові пояснення в який зазначає, що висновок КЕК не є нормативно- правовим актом чи індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень Департаменту охорони здоров`я КМДА, що відповідно до Положення про КЕК клініко консультативна комісія - консультативно-дорадчий орган, з урахуванням таких вимог законодавства Висновок КЕК не може бути оскаржений у спосіб запропонований позивачем.

17.10.2019 року Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надав заперечення на відповідь на відзив позивача, в якому заперечує щодо зауважень позивача до персонального складу КЕК Доз, оскільки у членів комісії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був наявний конфлікт інтересів, оскільки ОСОБА_5 не перебуває у трудових відносинах з МЦ «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «КАПИТАЛ», а також зазначає, що посилання позивача на сайт медичного центру не може бути достатнім доказом наявності трудових відносин.

25.10.2019 року до суду надійшли заперечення на пояснення 3-ї особи в яких вказує на необґрунтованість доводів Міністерства охорони здоров`я України, з підстав викладених у запереченнях.

05.11.2019 року надійшли пояснення третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 в яких позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , мати позивача та донька ОСОБА_4 , була ініціатором скарг до МОЗ про неякісну медичну допомогу покійній ОСОБА_4 ,.

ОСОБА_4 у своєму звернення до МОЗ зазначала про залучення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до проведення клініко-експертної комісії.

26.12.2018 року Департаментом охорони здоров`я виконавчої органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - ДОЗ) було проведення виїзну клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги в умовах Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПИТАЛ» (далі - МЦ «Оберіг») щодо ОСОБА_4 .

26.12.2018 року КЕК ДОЗ діяв на підставі Наказу від 22.12.2018 року №1336 «Про створення тимчасової клініко-експертної комісії» виданого Департаментом охорони здоров`я виконавчої органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до «Висновку за результатами клініко-експертної комісії якості та обсягів надання медичної допомоги ОСОБА_4 в умовах Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «КАПИТАЛ, який складено на підставі Наказу МОЗ №752, було опрацьовано:

1. Звернення ОСОБА_2 від 18.12.2018 року №061/КО-6054;

2. Копія медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 №2121 Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «Капитал»;

3.Клінічний протокол «Порядок надання медичної допомоги при проведення реконстуктивно-відновлювальних втручань на кишківнику» Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «Капитал»;

4.Клінічний протокол надання медичної допомоги при перитоніті та внутрішньочеревному абсцесі Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «КАПИТАЛ»;

5.Протокол надання медичної допомоги в гострому періоді ішемічного інсульту у дорослих Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «КАПИТАЛ»;

6.Клінічний протокол «Порядок надання медичної допомоги хворим з кишковими норицями Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «КАПИТАЛ»;

7.Ліцензія на медичну практику Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «КАПИТАЛ»;

8.Акредитаційний сертифікат Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «КАПИТАЛ»;

9.Сертифікати лікарів-спеціалістів Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «КАПИТАЛ», що надавали медичну допомогу ОСОБА_4 .

Позивачем проведено ряд заходів щодо досудового врегулювання зазначеного спору у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», але, позивач зазначає, що, Відповідач на них не відреагував та належним чином розгляду скарг не відбулося.

Позивач вважає висновок протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зауважує на таке.

З метою впровадження та організації роботи щодо управління якістю медичної допомоги розроблено Порядок контролю якості медичної допомоги , затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.09.2012 № 752 (далі - Наказ №752).

В розумінні пунктів 3, 4 Наказу №752, якість медичної допомоги - це надання медичної допомоги та проведення інших заходів щодо організації надання закладами охорони здоров`я медичної допомоги відповідно до стандартів у сфері охорони здоров`я. Оцінка якості медичної допомоги - визначення відповідності наданої медичної допомоги встановленим стандартам у сфері охорони здоров`я.

Із положень пунктів 7, 8 Наказу №752 випливає, що контроль якості надання медичної допомоги здійснюється шляхом застосування методів зовнішнього та внутрішнього контролю якості медичної допомоги, самооцінки медичних працівників, експертної оцінки, клінічного аудиту, моніторингу системи індикаторів якості, атестації/сертифікації відповідно до вимог чинного законодавства України та законодавства Європейського Союзу.

Контроль якості наданої медичної допомоги проводиться у випадках смерті пацієнтів, первинного виходу на інвалідність осіб працездатного віку, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання закладами охорони здоров`я стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), клінічних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами пацієнтів та/або близьких осіб, які доглядають за пацієнтами, шляхом клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги.

Клініко-експертна оцінка якості та обсягів медичної допомоги здійснюється шляхом експертизи клінічних питань діагностики, лікування та реабілітації медичними радами закладів охорони здоров`я, клініко-експертними комісіями Міністерства охорони здоров`я України та/або управлінь охорони здоров`я протягом 30 днів з дня надходження відповідного звернення або з ініціативи Міністерства охорони здоров`я України, про що складається висновок за результатами клініко-експертної оцінки за формою, наведеною в додатку до цього Порядку.

Отже, як видно із вище процитованого, оцінка якості медичної допомоги - це визначення відповідності саме наданої медичної допомоги встановленим стандартам у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до статті 22 Основ законодавства України про охорону здоров`я, абзацу чотирнадцятого підпункту 8 пункту 4, пункту 6 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 та з метою реалізації положень абзацу другого пункту 8 Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 вересня 2012 року № 752, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2012 року за № 1996/22308, наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.02.2016 р. № 69 затверджено Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 24 лютого 2016 р. за № 286/28416 (далі - Положення №69).

Із положень Розділів 2, 4 Положення №69 випливає, що основним завданням КЕК є проведення експертної оцінки запитуваної КЕК документації, яка передбачає клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування шляхом експертизи первинної облікової документації, клінічних питань профілактики, діагностики, лікування та реабілітації, наявності відповідної кваліфікації спеціалістів за напрямом надання медичної допомоги та медичного обслуговування відповідно до вимог клінічних протоколів надання медичної допомоги, нормативно-правових актів у сфері охорони здоров`я.

За результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги наведеною у додатку до цього Положення, який затверджується висновком за результатами клініко-експертної оцінки КЕК за формою, наведеною у додатку до Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ України від 28 вересня 2012 року № 752, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2012 року за № 1996/22308 (далі - висновок КЕО) та медичного обслуговування складається Експертний висновок згідно затвердженої форми.

До складу КЕК входять працівники відповідного органу охорони здоров`я, спеціалісти, які мають відповідну кваліфікацію за спеціальністю, а також можуть входити інші фахівці та представники громадських організацій, асоціацій у сфері охорони здоров`я, представники професійних спілок, їх об`єднань у сфері охорони здоров`я, організацій роботодавців, їх об`єднань у галузі охорони здоров`я (за їх згодою).

КЕК проводить клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування, а саме оцінює: структуру, процеси та результати медичної допомоги та медичного обслуговування; якість надання медичної допомоги та медичного обслуговування; дотримання Основ законодавства України про охорону здоров`я; відповідність кваліфікаційним вимогам медичних працівників, у тому числі керівників ЗОЗ; вивчення думки пацієнтів щодо наданої медичної допомоги та медичного обслуговування; забезпечення прав та безпеки пацієнтів під час надання їм медичної допомоги та медичного обслуговування.

Отже, як видно КЕК надає експертну оцінку надання медичної допомоги та медичного обслуговування та оцінює якість такої (допомоги, обслуговування), дотримання Основ законодавства України. При цьому, якщо така оцінка надається за наслідком розгляду скарги особи, то вона проводиться в межах вимог звернення.

Визначаючись з приводу правової природи даного документа, суд доходить до переконання, що згаданий Висновок не є рішенням владного суб`єкта, адже не створює змін у стані суб`єктивних прав і обов`язків особи, оскільки додаткових обов`язків не створює та на реалізацію суб`єктивних прав не впливає.

Відтак, висновок Клініко-експертної оцінки Клініко-експертної комісії органу охорони здоров`я не може бути скасований ані в судовому, ані в позасудовому порядку. Передбачена ж законодавством можливість оскарження не виключає підстав для визнання висновку недійсним судом у разі виявлення фактів порушення процедури перевірки якості, а Клініко-експертною комісією у разі виявлення невідповідності параметрам п.2 розділу IV Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України та п.7 Порядку контролю якості медичної допомоги (затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України №752 від 28.09.2012р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2012р. за №1996/22308; далі за текстом - Порядок №752).

Отже, твердження позивача про рівність висновку до наказів та інших розпорядчих документів органів охорони здоров`я є помилковим.

Суд вважає, що за своїм правовим характером та юридичним змістом Висновок є підсумком вжиття суб`єктом права управлінських дій з приводу контролю за якістю надання медичної допомоги.

Тому предметом судового контролю у порядку адміністративного судочинства є саме відповідність вимогам чинного законодавства контрольно-управлінської діяльності, котра передувала складанню Висновку.

Судом досліджено форму оскаржуваного висновку та встановлено його відповідність формі, наведеній у додатку до Порядку № 752.

Оцінюючи доводи позивача щодо наявності конфлікту інтересів, оскільки до складу комісії включено ОСОБА_5 професора кафедри хірургії, анестезіології та інтенсивної терапії Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, що надавав медичну допомогу ОСОБА_4 , суд зазначає про наступне.

Відповідно до Розділу 4 Положення №69 до складу КЕК входять працівники відповідного органу охорони здоров`я, спеціалісти, які мають відповідну кваліфікацію за спеціальністю, а також можуть входити інші фахівці та представники громадських організацій, асоціацій у сфері охорони здоров`я, представники професійних спілок, їх об`єднань у сфері охорони здоров`я, організацій роботодавців, їх об`єднань у галузі охорони здоров`я (за їх згодою).

Якщо член КЕК опиняється в ситуації, яка має або може бути сприйнята як така, що має ознаки реального чи потенційного конфлікту інтересів, він має письмово повідомити про конфлікт інтересів голову КЕК перед початком будь-якої дискусії або обговорювання відповідного питання.

У разі неподання інформації щодо існування конфлікту інтересів, якщо про нього стає відомо після прийняття рішення КЕК, - таке рішення скасовується головою КЕК та призначається повторне засідання КЕК.

Повторне рішення КЕК є остаточним.

До складу КЕК входять: голова, заступники голови (не більше двох), секретар та члени комісії.

Члени КЕК беруть участь у засіданнях КЕК особисто та повинні забезпечувати конфіденційність отриманої інформації.

Суд наголошує, що за змістом пункту 6 Розділу 4 Положення № 69, обов`язок повідомлення про наявність конфлікту інтересів, за наявності ситуації, яка має або може бути сприйнята як така, що має ознаки реального чи потенційного конфлікту інтересів, покладено саме на члена комісії.

А відтак, враховуючи викладене, а також те, що позивачем до суду надано документи, що підтверджують реальний конфлікт інтересів, оскільки ОСОБА_5 , що входив до складу членів комісії, працював на посаді лікар та отримував дохід від ТОВ «КАПИТАЛ» при цьому здійснював лікування ОСОБА_4 , що підтверджується медичною документацією, а саме стаціонарними картками пацієнта №2121 від 04.12.2018 року, 07.12.2018 року, 12.12.2018 року, 14.12.2018 року, мав повідомити Голові комісії про наявність конфлікту інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та вивчив усі аргументи сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Підсумовуючи викладене, суд доходить до переконання про те, що була порушена процедура розгляду скарги пацієнта на якість медичної допомоги, скарга не була розглянута за усіма складовими елементами перевірки, вжиті дії управлінського характеру не свідчать про повноту та об`єктивність перевірки, а завдання спростування сумнівів особи відносно Висновку у процедурі оскарження залишилось невиконаним.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та вивчив усі аргументи сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Доводи заявника про перебіг розгляду і вирішення поданих ним скарг не є предметом спору по даній адміністративній справі з огляду на самостійно сформульовані позовні вимоги, які стосуються правомірності Висновку.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на ці обставини, відповідачем не здійснено ретельну перевірку доводів позивача та не організовано реалізацію владної управлінської функції у спірних правовідносинах з урахуванням всіх встановлених обставин та з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України і розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Виходячи з положень частини другої зазначеної статті, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що доказів правомірності дій по складенню висновку до матеріалів справи не подано.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування Висновку за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги ОСОБА_4 в умовах Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «Капитал» ухвалений Департаментом охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.12.2018 року, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Однак, оцінивши наведені учасниками справи аргументи добутими доказами в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України та перевіривши оскаржене управлінське діяння за критеріями ч.2 ст.2 КАС України, суд доходить до переконання, що при складанні Висновку при проведенні клініко-експертної оцінки, владний суб`єкт не забезпечив дотримання вимог ч.2 ст.19 Конституції України, а тому відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та обтяжити відповіда в особі Клініко-експертної комісії повторно розглянути питання якості наданої медичної допомоги ОСОБА_4 в умовах Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «Капитал» з дотриманням вимог п.2 розділу IV Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України (затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №69 від 05.02.2016р.) та п.7 Порядку контролю якості медичної допомоги (затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України №752 від 28.09.2012р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2012р. за №1996/22308).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (01001, м. Київ, вул. Прорізна, 19, ), треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), Управління ліцензування та контролю якості медичної допомоги Міністерства охорони здоров`я України (01601, м. Київ, вул. Грушевського, 7, ), Медичний центр «Універсальна клініка «Оберіг» товариство з обмеженою відповідальністю «КАПИТАЛ» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, ), Міністерство охорони здоров`я (01601, м. Київ, вул. Грушевського, 7, ) про визнання протиправним та нечинним індивідуального акту - задовольнити частково.

Зобов`язати Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради в особі Клініко-експертної комісії повторно розглянути питання якості наданої медичної допомоги ОСОБА_4 в умовах Медичного центру «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «Капитал» з дотриманням вимог п.2 розділу IV Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України (затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №69 від 05.02.2016р.) та п.7 Порядку контролю якості медичної допомоги (затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України №752 від 28.09.2012р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2012р. за №1996/22308).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (01001, м. Київ, вул. Прорізна, 19, ).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур