Справа № 560/2648/19
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2648/19

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

12 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

представника позивача Бурмака С.А.,

представника відповідача Трасковської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління ДПС у Хмельницькій області та приватного акціонерного товариства "Хмельницька маслосирбаза" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року (проголошено в м. Хмельницький, повний текст складено 08.11.2019) у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Хмельницька маслосирбаза" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

В серпні 2019 року ПАТ "Хмельницька маслосирбаза" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.06.2019 № форми «ПН» на суму 3 004 491 грн. та № форми «Р» на суму 21 795 870 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області форми "Р" від 03.06.2019 року № .

У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № форми «ПН» на суму 3 004 491 грн. - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги та прийняти в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Крім цього, не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти в цій частині нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач вказав на її необґрунтованість та просив суд відмовити у задоволенні скарги.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі за апеляційною скаргою ПАТ "Хмельницька маслосирбаза".

Крім цього, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року справу за апеляційними скаргами призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги відповідача - відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи своєї апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги позивача - відмовити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області проведена планова виїзна документальна перевірка приватного акціонерного товариства "Хмельницька маслосирбаза" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2017 року по 31.12.2018 року, валютного - за період з 01.07.2017 року по 31.12.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.07.2017 року по 31.12.2018 року.

За результатами перевірки складено акт №0268/22-01-14-02/00447729, яким встановлені порушення п.44.1 ст.44, п. 198.1, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, п.5, 6 Наказу МФУ від 28.01.2016 №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», в результаті чого позивачем занижено ПДВ на загальну суму 17 436696 грн. в т.ч. за: вересень 2017 року в сумі 1129529 грн., жовтень 2017 року в сумі 2861897 грн., січень 2018 року в сумі 802681 грн., липень 2018 року в сумі 268924 грн., серпень 2018 року в сумі 1544172 грн., жовтень 2018 року в сумі 1352875 грн., листопад 2018 року в сумі 3653750 грн. та грудень 2018 року в сумі 5822868 грн.

Також встановлені порушення п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України п. 8, 14 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307, оскільки позивачем станом на дату проведення перевірки не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкові накладні за щоденним підсумком операцій при здійсненні постачання товарів кінцевим споживачам (які не є платниками податку), розрахунки за які проведені через реєстратори розрахункових операцій у період з 01.07.2017 року по 31.12.2018 року на загальну суму 36 240207,43 грн., в т.ч. ПДВ 6 008 981,99 грн.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 03.06.2019 року № форми «ПН» та № форма «Р».

Рішенням ДФС України від 22.08.2019 року №40528/6199-99-11-04-01-25 ці податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленням-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Мотивувальна частина.

Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків та зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи судом встановлено, що видом діяльності ПАТ «Хмельницька маслосирбаза» є: «код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах здебільшого продуктами харчування, включаючи напої та табачні вироби, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Роздрібна торгівля здійснюється через магазини.

Під час перевірки встановлено, що за підсумками місяця позивачем складались та реєструвались в ЄРПН зведені податкові накладні.

Крім того, перевіркою, на підставі аналізу даних ЄРПН, встановлено, що ПАТ «Хмельницька маслосирбаза» у перевіреному періоді, за підсумками кожного місяця складено та зареєстровано в ЄРПН зведені податкові накладні із кодуванням « 00», перелік яких наведено в акті перевірки, на реалізацію через мережу магазинів, тобто на реалізацію кінцевому споживачу через РРО.

В акті перевірки податковий орган посилається на порушення позивачем п. 201.4 ст. 201 ПК України.

Крім цього, за наслідками перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем не дотримано форму та порядок заповнення податкової накладної, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за №137/28267.

Згідно з п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.

У разі, якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі: - здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через Касу/реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника); - виписки транспортних квитків, готельних рахунків або рахунків, які виставляються платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму і податку та податковий номер постачальника (продавця), крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; - надання платнику податку касових чеків, що містять суму поставлених товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального та податкового номерів постачальника).

Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначений окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу 1, 2 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, положеннями п. 201.1. ст. 201 ПК України передбачено обов`язок платника податку на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації. Абзацами 1, 2 пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено обов`язок платника податку (продавця товарів/послуг) в установлені терміни скласти та зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також надати покупцю податкову накладну за його вимогою.

Колегія суддів звертає увагу, що п. 201.4 ст.201 ПК України передбачено право складення платником податку податкової накладної як за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції), так і складання та реєстрацію зведеної податкової накладної в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер.

При цьому, маючи безперервний та ритмічний характер постачання товару, позивач скористався своїм правом відносно частини своїх покупців, яке визначено пунктом 201.4 ст. 201 ПК України, на складання та реєстрацію саме зведеної податкової накладної на здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що продаж товарів різним кінцевим роздрібним споживачам із застосуванням РРО не підпадає під питання ритмічного характеру постачання, оскільки спірним питанням є саме можливість складання та реєстрація податкових накладних, як зведених по операціям із контрагентами, чи лише у спосіб щоденної їх реєстрації, на чому наголошує відповідач. При чому суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не спростовується сам факт здійснення таких операцій між позивачем та контрагентом по складеним податковим накладним, та, як наслідок, правомірність формування відповідних показників податкової звітності.

Відповідачем застосовано штрафні санкції до позивача з урахуванням та з посиланням на норми абз. 1 ст. 120-1.2 ПК України, якою передбачено відповідальність за відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

У подальшому, посилаючись на відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, відповідачем було застосовано до позивача штраф у розмірі 50% від суми податкових зобов`язань (абз.2 ст.120-1.2 ст.12-1 ПК України).

Відповідно до ст. 201 ПК України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем, як платником податку, виконано обов`язок щодо складання в установлені терміни та щодо реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Позивач склав зведені податкові накладні наприкінці місяця та зареєстрував їх до 15 числа слідуючого місяця.

Позивач скористався можливістю реєстрації зведеної податкової накладної, як це передбачено п. 201.4 ст. 201 ПК України, факт здійснення реєстрації відповідних податкових накладних підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи копіями зведених податкових накладних, які подані на реєстрацію в межах граничного строку, передбаченого для реєстрації зведених податкових накладних (не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг).

Крім цього, позивачем до кожної податкової накладної додано квитанцію податкового органу, в якій відображено присвоєний реєстраційний номер документу та підтверджено факт прийняття податкової накладної на реєстрацію.

Вищезазначені докази та обставини свідчать про безпідставність тверджень відповідача про невиконання позивачем свого обов`язку щодо реєстрації податкових накладних протягом граничного строку.

При цьому, позивачем у повному обсязі відображено податкові зобов`язання у зведених податкових накладних, а порушення полягає у тому, що позивачем, замість податкової накладної за щоденним підсумком було подано зведену податкову накладну за місяць.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що у випадку недотримання форми та порядку заповнення податкових накладних податковий орган наділений повноваженнями відмовити у реєстрації податкової накладної, або зупинити її реєстрацію.

Так, згідно з приписами пункту 12, 13, 14, 17 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

В свою чергу відповідачем не подано до суду жодних доказів того, що у податкового органу під час здійснення реєстрації зведених податкових накладних виникли сумніви щодо будь-яких критеріїв оцінки як реальності (ризиковості) господарських операцій, так і відносно дотримання позивачем вимог щодо форми та порядку заповнення податкових накладних.

З огляду на фактичні обставини справи, встановлені судом, колегія суддів вважає, що позивачем на законних підставах формувались та подавались на реєстрацію зведені податкові накладні у відповідних періодах, а тому податкове повідомлення-рішення № форми «ПН» від 03.06.2019 не може бути визнано судом правомірним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів апеляційної скарги Головного управління ДПС у Хмельницькій області про скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № форми «Р» колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, в тому числі в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених п. 189.9 ст.189 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 ПК безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Таким чином, умовою для віднесення товарів до безоплатно отриманих платником є передача таких товарів, яка не передбачає грошову або іншу компенсацію.

Колегія суддів погоджуються з висновком суду першої інстанції, що умови договору поставки, укладеного між позивачем та ТОВ "Рітейл Трейд" передбачали оплатний характер.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про протиправність повідомлення-рішення № форми «Р» від 03.06.2019 щодо обов`язку позивача нарахування податкового зобов`язання в сумі 80 318 грн. відповідно до п.п.198.5 ст. 198 ПК України.

Перевіркою встановлено порушення вимог п. 187.1 ст. 187. п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що полягало у завищенні позивачем сум податкового кредиту в розмірі 17 356 478 гривень, який був сформований за податковими накладними, які відповідачем ставились під сумнів: в сумі 10749175 грн. в результаті віднесення до його складу ПДВ по податкових накладних, складених ТОВ «Укрграндпостач» ПН 39026230 із порушенням вимог ст.201 Кодексу; в сумі 2346853 грн., в результаті віднесення до його складу ПДВ по податкових накладних, складених ТОВ «ВКФ «Образ» ПН 1376Ц586 із порушенням вимог ст.201 Кодексу, в сумі 2316730 грн., в результаті віднесення до його складу ПДВ по податковій накладній, складеної ТОВ «Рітейл Трейд» ПН 37383685 із порушенням вимог ст.201 Кодексу; в сумі 740250 грн., в результаті віднесення до його складу ПДВ по податковій накладній, складеної СТОВ «Надія» ПН 03758016 із порушенням вимог ст.201 Кодексу; в сумі 169200 грн., в результаті віднесення до його складу ПДВ по податковій накладній, складеної ПрАТ «Засільське хлібоприймальне підприємство» ПН 00955006 із порушенням вимог ст.201 Кодексу; в сумі 596046 грн., в результаті віднесення до його складу ПДВ по податковій накладній, складеної ТОВ Фірма «ОЛТО» ПН 24744314 із порушенням вимог ст.201 Кодексу; в сумі 169200 грн., в результаті віднесення до його складу ПДВ по податковій накладній, складеної ПАТ «Черкаський комбінат хлібопродуктів» ПН 00952568 із порушенням вимог ст.201 Кодексу; в сумі 214677 грн., в результаті віднесення до його складу ПДВ по податковій накладній, складеної ТОВ «К-Автотранс» ПН 38693066 із порушенням вимог ст.201 Кодексу; в сумі 54347 грн., в результаті віднесення до його складу ПДВ по податковій накладній, складеної ПрАТ «ЮРІЯ» ПН 00447853 із порушенням вимог ст.201 Кодексу».

Відповідач зазначив, що згідно з даними ЄДРН постачальниками позивача за період з 2017 року по 2018 рік на вказані операції з постачання продукції виписані зведені податкові накладні, хоч договори поставок не містили вказівки на їх ритмічний характер.

Проте, під час судового розгляду встановлено, що позивачем надавались документи бухгалтерського та податкового обліку (договори, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення та інші документи) за вказаними господарськими операціями, які повністю підтверджують їх реальний характер та правомірність формування податкового кредиту.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що первинними документами, що містяться в матеріалах справи, підтверджується правомірність формування позивачем податкового кредиту, а відтак прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що наведенні відповідачем в апеляційній скарзі доводи повністю спростовуються встановленими у справі обставинами та письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи в частині заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № форми «ПН» від 03.06.2019 року, а тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Хмельницька маслосирбаза" задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову, якою позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Хмельницька маслосирбаза" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області форми "ПН" від 03 червня 2019 року № .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 лютого 2020 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Боровицький О.А.