Справа № 240/697/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Житомир справа № 240/697/20

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: представник позивача - Шепета Р.Л.,

представник відповідача - Бондар Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними щодо відмови у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника та зобов`язання з 18.12.2019року призначити таку пенсію після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 03.02.2020року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що Позивач з 19.05.2010року отримувала пенсію за віком. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік Позивача ОСОБА_2 , який був пенсіонером відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 18.12.2019року Позивач припинила отримувати пенсію за віком і звернулася до Відповідача щодо призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Відповідач листом від 10.01.2020року відмовив Позивачу у такому призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника по причині відсутності у Позивача загального страхового стажу не менше 15 років. Таке рішення Відповідача Позивач вважає протиправними.

В судовому засіданні представник Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача по справі, проти позову заперечила і пояснила, що Позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, так як у Позивача загальний страховий стаж складає лише 11років 4 місяці 23 дні, тобто менше 15 років, передбачених ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Заслухавши доводи представника Позивача, доводи представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії в разі втрати годувальника, в тому числі переходу на пенсію в разі втрати годувальника, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV) та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 pоку N 2262-XII (надалі-Закон N 2262-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Згідно з приписами статті 6 цього ж Закону N 1788-XII та статті 10 Закону N 1058-IV особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, гарантовано право вільного вибору одного з видів пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника).

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що Позивач з 19.05.2010року отримувала пенсію за віком відповідно до закону України N 1058-IV.

Позивач з 23.11.1974 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується дослідженим судом свідоцтвом про укладення такого шлюбу (а.с.11).

ОСОБА_2 з 28.02.1996року отримував пенсію, призначену відповідно до Закону N 2262-XII, а 16.12.2019року помер. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні копіями відповідно пенсійного посвідчення та свідоцтва про смерть (а.с.15,17).

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що Позивач 18.12.2019року припинила отримувати пенсію за віком і звернулася до Відповідача щодо призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Відповідач листом від 10.01.2020року відмовив Позивачу у такому призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника по причині відсутності у Позивача загального страхового стажу не менше 15 років (а.с.19).

Таке рішення Відповідача є протиправним та стало наслідком помилкового трактування до вказаних спірних відносин положень ст.26 Закону N 1058-IV з огляду на таке.

Так, за приписами ст.30 Закону N 2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Положеннями пункту "б" частини четвертої статті 30 Закону N 2262-XII прямо зазначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника, вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або є особами з інвалідністю.

Досягнення Позивачем пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", визнається Відповідачем та самим фактом призначення Позивачу в 2010році пенсії за віком.

Інших вимог для отримання Позивачем пенсії в разі втрати годувальника (чоловіка) правовими нормами Закону N 2262-XII не передбачено.

Більш того, право члена сім`ї померлого, який сам одержував будь-яку пенсію, перейти на нову пенсію закріплено приписами ч.2 ст.31 цього ж Закону N 2262-XII.

Аналогічні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника закріплені правовими нормами ст.36 Закону N 1058-IV.

В постанові Верховного Суду України від 10.03.2015року прямо зазначено, що пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу

Аналогічно в постанові Верховного Суду України від 29.03.2017року зазначається, що необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею 26 Закону N1058-IV.

Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України до спірних правовідносин суд враховує вказаний висновок Верховного Суду України щодо застосування зазначених правових норм Закону N 1058-IV.

Зазначене свідчить про протиправність оскаржуваного рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, викладену у формі листа №924/03.25 від 10.01.2020року, та про наявність порушеного права Позивача протиправними діями та рішенням Відповідача.

При виборі способу поновлення порушеного права суд враховує, що згідно з частиною третьою статті 45 Закону N 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви про таке переведення з одного виду пенсії на інший.

Таким чином, порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду України у Житомирській області з 18.12.2019року призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 840,80грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України у Житомирській області.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити, визнати протиправну відмову Головного Управління Пенсійного фонду України у Житомирській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, викладену у формі листа №924/03.25 від 10.01.2020року.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (10003, вул.О.Ольжича,7 м.Житомир, ) з 18.12.2019року призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 840,80грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 28 лютого 2020 року