Справа № 520/16647/16-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2020 року

Київ

справа №520/16647/16-а

адміністративне провадження №К/9901/44763/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №520/16647/16-а

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська, 17», про визнання незаконним та скасування рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року (колегія суддів у складі головуючої судді - Ступакової І.Г., суддів: Бітова А.І., Лук`янчук О.В)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з адміністративним позовом до Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради від 07 грудня 2016 року №1538-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 2310 га, за адресою: АДРЕСА_1 , та надання її в оренду Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Успенська , 17 ».

2. Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками об`єктів нерухомого майна, розташованих по АДРЕСА_1 . Позивачі стверджують, що рішення Одеської міської ради від 07.12.2016 року № 1538-VІІ порушує їх охоронюваний законом інтерес на приватизацію земельної ділянки, на якій знаходяться зазначені вище об`єкти, що належать їм на праві приватної власності.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської міської ради від 07 грудня 2016 року №1538-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 2310 га, за адресою: АДРЕСА_1 , та надання її в оренду Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Успенська, 17 ».

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішення Одеської міської ради від 30 червня 2016 року № 1036 -VІІ «Про надання дозволу об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Успенська-17» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,2314 га, за адресою: АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування багатоквартирного жилого будинку і споруд та прибудинкової території», яке стало підставою для прийняття спірного рішення у даній справі, скасоване. Зазначена вище обставина дає підстави для висновку про наявність підстав для скасування рішення Одеської міської ради від 07 грудня 2016 року №1538-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 2310 га, за адресою: АДРЕСА_1, та надання її в оренду Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Успенська, 17».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року скасовано постанову Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2017 року. Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська, 17», про визнання незаконним та скасування рішення закрито.

6. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що розгляд даного спору має відбуватися за правилами цивільного судочинства, оскільки у зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення виник спір про право цивільне.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

8. В обґрунтування касаційної скарги касатор зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість розгляду даного спору за правилами адміністративного судочинства оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів про виникнення у третьої особи права власності чи права оренди на спірну земельну ділянку, що, в свою чергу, свідчить про відсутність спору про право.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2017 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року.

10.З 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв`язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

11.За наслідками автоматизованого розподілу судової справи вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гімон М.М. - головуючий суддя, судді: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., про що складено протокол від 22.03.2018 року.

12. У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М.М. відповідно до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14, розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл касаційних скарг, зокрема, касаційної скарги у справі № 520/16647/16-а (провадження К/9901/44763/18).

13. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 27.06.2019 року касаційну скаргу у справі № 520/16647/16-а (провадження К/9901/44763/18) передано на розгляд колегії суддів у складі: Стрелець Т.Г. - головуючий суддя, судді: Стеценко С.Г., Тацій Л.В.

14. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надавав.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок загальною площею 237,99 кв.м., житловою площею 113,89 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №57660383 від 19 квітня 2016 року.

16. 07 грудня 2016 року Одеською міською радою було прийнято рішення №1538-VIІ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :28:005:0009), площею 0,2310 га (категорія земель за основним цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови), за адресою: АДРЕСА_1 . Надано ОСББ «Успенська 17» земельну ділянку, визначену в пункті 1 цього рішення, в оренду терміном на 49 років для експлуатації та обслуговування багатоквартирного жилого будинку і прибудинкової території.

Зобов`язано ОСББ «Успенська 17»: затвердити орендну плату в розмірі 3 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; дотримуватися положень статті 96 Земельного кодексу України, виконувати вимоги та умови землекористування, передбачені договором оренди землі, визначені службами й організаціями міста та області, викладені в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки; оформити в порядку, встановленому чинним законодавством, договір оренди землі, передбачений пунктом 3 цього рішення; протягом двох місяців з дати прийняття цього рішення укласти з КП «Міськзелентрест» охоронний договір на зелені насадження, але не пізніше дати укладання договору оренди землі, або у той же самий термін надати до департаменту комунальної власності Одеської міської ради довідку (інформацію) про відсутність земельних насаджень на земельній ділянці. Встановлено, що у разі невиконання пункту 5 цього рішення, Одеська міська рада має право в односторонньому порядку визнати це рішення таким, що втратило чинність, без відшкодування замовнику витрат, пов`язаних з розробкою землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки, та вимагати ОСББ «Успенська 17» сплатити збитки у розмірі орендної плати з дати прийняття цього рішення. Доручено департаменту комунальної власності Одеської міської ради здійснювати контроль за виконанням умов договору оренди землі. Рекомендовано Державній податковій інспекції в Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС здійснювати контроль за надходженням коштів від орендної плати за землю згідно з чинним законодавством. Контроль за виконанням цього рішення покладено на постійну комісію Одеської міської ради з питань землеустрою та земельних правовідносин.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

18. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

19. 8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

20. За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

21. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.

22. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

23. Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

24. Статтею 6 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) установлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, визначеному цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У відповідності до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Наведені норми узгоджуються з положеннями ст. 2, 4 та 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

25. Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

26. Як вбачається зі встановлених по справі обставин, позивачі звернулися до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного права володіти земельною ділянкою (наявністю перешкод для набуття у власність земельної ділянки), на якій знаходиться належний їм на праві власності об`єкт нерухомості, а саме - житловий будинок загальною площею 237,99 кв.м., житловою площею 113,89 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_1.

27. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що спірним рішенням Одеської міської ради від 07 грудня 2016 року №1538-VІІ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 2310 га, за адресою: АДРЕСА_1, та надання її в оренду третій особі - Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Успенська, 17».

Таким чином, позовні вимоги позивачів спрямовані фактично на усунення перешкод у реалізації свого права на користування земельною ділянкою із подальшою її приватизацією.

З огляду на викладене, предметом цього спору є поновлення цивільних прав позивачів у сфері земельних відносин.

28. Згідно ст. 2 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Стаття 152 ЗК України визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України; у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

29. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Аналогічну норму закріплено й у ч. 1 ст. 19 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII), яка передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді, і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 16 ЦК передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, (…), їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, (…), якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

30. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24 лютого 2015 року у справі №21-34а15, у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

31. Як вбачається з матеріалів справи, та не спростовано касатором, оскаржуваним рішенням Одеської міської ради від 07 грудня 2016 року №1538-VІІ було, зокрема, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :28:005:0009) площею 0,2310 га (категорія земель за основним цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови) за адресою: АДРЕСА_1 та надано ОСББ «Успенська 17» земельну ділянку в оренду терміном на 49 років для експлуатації та обслуговування багатоквартирного жилого будинку і прибудинкової території. Також, зобов`язано оформити в порядку, встановленому чинним законодавством договір оренди землі.

32. Зважаючи на викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що дана справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки суть спірних правовідносин зводиться до поновлення позивачами свого порушеного права на користування земельною ділянкою, яка внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, передана в оренду третій особі.

33. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

34. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

35. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

36. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року по справі №520/16647/16-а - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г.Стрелець

Судді С.Г. Стеценко

Л.В. Тацій