Справа № 360/407/20
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/407/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

-визнати неправомірними дії відповідача щодо не призначення позивачу щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 року № 505 з 24 січня 2018 року;

-зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 року № 505 з 24 січня 2018 року (а.с.1-7).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, відповідач призначив їй та її сину допомогу на підставі пункту 7 «Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 з 18.06.2015 по 17.12.2015 у розмірі 1326 грн в місяць. В подальшому, позивачу було продовжено допомогу згідно листів відповідача від 31.07.2019 та від 06.12.2019: з 31.12.2015 по 29.06.2016 у розмірі 1326 грн в місяць, з 22.07.2016 по 21.01.2017 у розмірі 1326 грн в місяць, з 20.01.2017 по 19.07.2017 у розмірі 1326 грн в місяць,

Позивач 11.04.2017 була звільнена та відповідачем був проведено перерахунок допомоги: з 01.05.2017 по 19.05.2017 у розмірі 1105 грн в місяць, з 20.05.2017 по 19.07.2017 у розмірі 884 грн в місяць (тільки на сина), з 27.07.2017 по 19.01.2018 у розмірі 884 грн в місяць (тільки на сина), з 20.01.2018 по 26.01.2018 у розмірі 1000 грн в місяць (тільки на сина), з 24.01.2018 по 23.07.2018 у розмірі 1000 грн в місяць (тільки на сина), з 23.07.2018 по 22.01.2019 у розмірі 1000 грн в місяць (тільки на сина), з 23.01.2019 по 22.07.2019 у розмірі 1000 грн в місяць (тільки на сина), з 23.07.2019 по 22.01.2020 у розмірі 1000 грн в місяць (тільки на сина).

11.04.2017 позивач звільнилася з роботи у м.Сєвєродонецьку та закінчувала отримувати вищу освіту в Луганському аграрному університеті, який був переміщений з м. Луганська до м. Харкова, про що 27.07.2017 повідомила відповідача, після цього останній зробив перерахунок допомоги і почав виплачувати допомогу тільки на сина у розмірі 884 грн.

У жовтні 2017 позивач зареєструвалася у Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості і після стажування 05.12.2017 на підставі наказу № 20-к від 01.12.2017 позивач працевлаштувалася за спеціальністю та прийнята бухгалтером до ТОВ Підприємство «Продмашстрой», де працює по теперішній час.

24.01.2018 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення допомоги на підставі Порядку № 505 та зазначила, що змінилися обставини у зв`язку з працевлаштуванням, та надала довідку з місця роботи.

Позивач вказала, що відповідач почав виплачувати допомогу у розмірі 1000 грн та вважала, що допомога виплачується їй та сину.

Позивач також зазначила, що відповідач не повідомив про відмову у нарахуванні допомоги ОСОБА_1 .

Вважаючи, що відповідач сплачує допомогу не в повному обсязі, 12.07.2019 позивач звернулася до відповідача з заявою про надання пояснень.

Листом від 31 липня 2019 року № 8878/02 відповідач повідомив що, незважаючи на працевлаштування адресна допомога на підставі Порядку № 505 з 24.01.2018 не була їй нарахована, а також не нараховувалась і далі.

Як стало відомо позивачу з копій рішень Комісії, які на прохання було надано відповідачем листом від 06.12.2019 № 12801/10, відповідач не призначав допомогу на підставі того, що вважав ОСОБА_1 працездатною особою, що не працює, при тому, що остання постійно підтверджує своє працевлаштування довідками з місця роботи.

Позивач вважає дії відповідача щодо не призначення адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 року № 505 з 24 січня 2018 року протиправними, а тому за захистом своїх прав звернулася до суду.

Відповідач позов не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 13.02.2020 за вхідним реєстраційним номером 5799/2020 надав відзив на позовну заяву від 13.02.2020 №1247/03 (а.с.33-34), в якому заперечував проти задоволення позову.

В обґрунтування зазначив, що 18.06.2015 позивача було взято на облік внутрішньо переміщених осіб в управлінні праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було надано відповідну довідку № НОМЕР_1 .

Згідно заяви від 18.06.2015 позивачу було призначено щомісячну адресну допомогу як працюючій особі, а сину позивача - як дитині до 18-ти років: з 18.06.2015 по 17.12.2015 у розмірі 1326 грн в місяць.

Надалі, згідно заяв від 31.12.2015, 22.07.2016, 20.01.2017 щомісячну адресну допомогу було подовжено позивачу як працездатній працюючій особі, а сину як дитині до 18-ти років: з 31.12.2015р. по 29.06.2016 у розмірі 1326 грн в місяць; з 22.07.2016 по 21.01.2017 у розмірі 1326 грн в місяць; з 20.01.2017 по 19.07.2017 у розмірі 1326 грн в місяць.

27.07.2017 позивач надала заяву щодо подовження щомісячної адресної допомоги ВПО та повідомила про своє звільнення 11.04.2017.

З огляду на це, управлінням було проведено відповідний перерахунок надміру сплаченої допомоги, позивачу як працездатній непрацюючій особі, а сину позивача як дитині до 18-ти років: з 01.05.2017 по 19.05.2017 у розмірі 1105 грн в місяць; з 20.05.2017 по 19.07.2017 у розмірі 884 грн в місяць.

Відповідач зазначив, що згідно п.3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014, грошова допомога на наступний строк не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

З огляду на п.3 Порядку та згідно заяви від 27.07.2017, на наступний термін допомогу було подовжено лише ОСОБА_2 , а позивача не було включено до розрахунку: з 27.07.2017 по 26.01.2018 у розмірі 884 грн в місяць.

24.01.2018 позивач надала заяву про подовження щомісячної адресної допомоги ВПО, до заяви було надано довідку про працевлаштування позивача з 05.12.2017.

Заяву було розглянуто, але, керуючись п.3 Порядку, позивачу було відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги. Допомогу було подовжено лише сину позивача: 24.01.2018 по 23.07.2018 у розмірі 1000 грн в місяць.

Надалі згідно заяв про подовження щомісячної адресної допомоги ВПО від 23.07.2018, 18.01.2019 та 12.07.2019, допомогу було подовжено лише ОСОБА_2 , а позивача не було включено до розрахунку: з 23.07.2018 по 22.01.2019 у розмірі 1000 грн. в місяць; з 23.01.2019 по 22.07.2019 у розмірі 1000 грн в місяць; з 23.07.2019 по 22.01.2020 у розмірі 1000 грн в місяць.

Враховуючи викладене на підставі п.3 Порядку позивачу було відмовлено у перерахунку призначення щомісячної адресної допомоги ВПО.

Таким чином, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.27-28).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.9-13,14), має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.05.2017 № 39286, фактичне місце проживання/перебування як ВПО: АДРЕСА_2 (а.с.15).

18.06.2015 позивач звернулась до УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання та оплату житлово-комунальних послуг, у складі родини зазначила також сина ОСОБА_2 (а.с.35).

Рішенням відповідача від 08.12.2015 було призначено адресну допомогу позивачу як працездатній працюючій особі в сумі 442,00 грн та ОСОБА_2 , як дитині до 18-ти років: з 18.06.2015 по 17.12.2015 в сумі 1326,00 грн на місяць (а.с.46).

31.12.2015 позивач звернулась до УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання та оплату житлово-комунальних послуг, у складі родини зазначити також сина ОСОБА_2 (а.с.47).

Рішенням відповідача від 20.02.2016 було призначено адресну допомогу позивачу як працездатній працюючій особі в сумі 442,00 грн та ОСОБА_2 , як дитині до 18-ти років: з 31.12.2015 по 29.06.2016 в сумі 1326,00 грн на місяць (а.с.60).

22.07.2016 позивач звернулась до УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради із заявою про продовження виплати грошової допомоги на наступний період (а.с.61).

Рішенням відповідача від 09.09.2016 було призначено адресну допомогу позивачу як працездатній працюючій особі в сумі 442,00 грн та ОСОБА_2 , як дитині до 18-ти років: з 22.07.2016 по 21.01.2017 в сумі 1326,00 грн на місяць (а.с.64).

20.01.2017 позивач звернулась до УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради із заявою про продовження виплати грошової допомоги на наступний період (а.с.65).

Рішенням відповідача від 13.02.2017 було призначено адресну допомогу позивачу як працездатній працюючій особі в сумі 442,00 грн та ОСОБА_2 , як дитині до 18-ти років: з 20.01.2017 по 19.07.2017 в сумі 1326,00 грн на місяць (а.с.69).

27.07.2017 позивач звернулась до УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради із заявою про продовження виплати грошової допомоги на наступний період та надала, зокрема, копію трудової книжки, з якої вбачається, що 11.04.2017 ОСОБА_1 звільнено за угодою сторін на підставі наказу 17-к від 11.04.2017 (а.с.70,71-72).

Рішенням відповідача від 23.08.2017 було призначено адресну допомогу лише ОСОБА_2 з 27.07.2017 по 26.01.2018 в сумі 884,00 грн (а.с.77).

24.01.2018 позивач звернулась до УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради із заявою про продовження виплати грошової допомоги та надала, зокрема, довідку ТОВ Підприємство «Продмашстрой» від 19.01.2018 №35, з якої вбачається, що з 05.12.2017 на підставі наказу №20-к від 01.12.2017 ОСОБА_1 займає посаду бухгалтера (а.с.78,82).

Рішенням відповідача від 19.02.2018 було призначено адресну допомогу лише ОСОБА_2 з 24.01.2018 по 23.07.2018 в сумі 1000,00 грн. ОСОБА_1 не включено до розрахунку відповідно до постанови КМУ №212 від 31.03.2015 (а.с.83).

В подальшому, після спливу шестимісячного строку позивач 23.07.2018, 18.01.2019, 12.07.2019 позивач зверталась до УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради із заявами про продовження виплати грошової допомоги та також надавала довідку про її працевлаштування з 05.12.2017 бухгалтером в ТОВ Підприємство «Продмашстрой» (а.с.87, 89,93, 95,97,).

Рішеннями відповідача від 06.08.2018, від 11.02.2019, від 26.07.2019 адресну допомогу було призначено лише ОСОБА_2 (а.с.88,94,98).

04.12.2019 позивач звернулась до відповідача із запитом, в якому просила надати копії рішень на підставі яких було протиправно відмовлено в призначенні адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 24.01.2018 по 23.07.2018, з 18.01.2019 по 12.07.2019, з 23.07.2019 по 22.01.2020 (а.с.99-101).

06.12.2019 за №12801/10 відповідач надав відповідь, в якій зазначено, що згідно п.3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014, грошова допомога на наступний строк не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність (а.с.102-103).

Вирішуючи справу в межах спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами абзацу першого частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення (абзац перший частини першої статті 1 Закону № 1706-VII).

Згідно з частиною другою статті 1 Закону № 1706-VII адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Частиною першою та другою статті 4 Закону № 1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо) (частина друга статті 5 Закону № 1706-VII).

Згідно з частинами другою, третьою статті 7 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає Порядок № 505.

Так, пунктом 2 Порядку № 505 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно пунктом 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. (абзац другий пункту 3 Порядку № 505).

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку № 505 для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

До заяви додається копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей, засвідчені власним підписом уповноваженого представника сім`ї, письмова згода довільної форми про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім`ї від інших членів сім`ї та згода на обробку персональних даних, а також письмовий дозвіл на розкриття уповноваженим банком інформації, що містить банківську таємницю, щодо поточного рахунка, відкритого уповноваженому представнику сім`ї в установі уповноваженого банку (абзац тринадцятий пункту 5 Порядку № 505).

До заяви, в якій уповноважений представник сім`ї повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, додаються копії документів, визначених в абзаці сьомому пункту 3 цього Порядку, засвідчені підписом уповноваженого представника сім`ї (абзац чотирнадцятий пункту 5 Порядку № 505).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Абзацом другим пункту 8 Порядку № 505 визначено, що уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Для контролю за фактом працевлаштування працездатних членів сім`ї, яким призначено грошову допомогу (в тому числі за направленням державної служби зайнятості), Мінсоцполітики щомісяця до 25 числа подає в електронному вигляді перелік таких осіб Пенсійному фонду України, який протягом 10 календарних днів подає Мінсоцполітики інформацію з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї, зокрема, для осіб, які отримують пенсію, дітей, студентів денної форми навчання закладів вищої освіти та учнів закладів професійно-технічної освіти, які досягли 18-річного віку (до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї); для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Загальний розмір допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім`ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім`ї - 5000 гривень.

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

З вищенаведених норм Порядку № 505 слідує, що щомісячна адресна допомога призначається внутрішньо переміщеним особам на сім`ю для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою уповноваженого представника сім`ї з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців, та може бути продовжена за заявою уповноваженого представника сім`ї на наступний шестимісячний строк.

Пунктом 6 Порядку № 505 передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли:

будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану;

будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Грошова допомога не призначається на члена сім`ї:

який перебуває на повному державному утриманні в будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, психоневрологічному інтернаті, будинку-інтернаті для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, спеціальному будинку-інтернаті системи соціального захисту населення;

який перебуває на повному державному утриманні в школі-інтернаті, закладі спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю;

який відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Також, аналізуючи вище вказані норми Порядку № 505, суд дійшов висновку, що цим Порядком визначений вичерпний перелік підстав, з яких щомісячна адресна допомога не призначається або її виплата припиняється.

Так, позивач працевлаштувалась з 05.12.2017 на підставі наказу №20-к від 01.12.2017 та працює по теперішній час у Товаристві з обмеженою відповідальністю Підприємство «Продмашстрой», що підтверджено довідкою з місця роботи від 24.01.2020 № 25 (а.с.16).

Щодо посилань відповідача на те, що у відповідності до пункту 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність, суд зазначає таке.

У разі припинення виплати особі грошової допомоги на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, така допомога їй не призначається лише на наступний строк. При цьому, чинним законодавством не встановлено заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому.

З системного аналіз пункту 12 Порядку вбачається, що вказаним пунктом регулюються умови припинення призначеної грошової допомоги та умови поновлення виплат допомоги, яка була раніше призначена, але її виплата була припинена з зазначених підстав.

Порядок не містить заборони чи інших обмежень на право отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово -комунальних послуг за умови її отримання раніше.

Також порядок не містить правових обмежень для повторного, через певний проміжок часу, звернення за допомогою внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг.

Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 27.03.2018 у справі № 333/3750/17 (2-а/333/199/17), у постанові від 29.08.2018 у справі № 415/1691/17.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що у відповідача не було правових підстав для невиплати позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за заявою позивача від 24.01.2018 та всіх послідуючих її заяв.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), визнання протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо не призначення щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» з 24 січня 2018 року та зобов`язати відповідача призначити позивачу щомісячну адресну допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 24.01.2018 з виплатою заборгованості, що виникла за період її несплати.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією №ПН2944 від 24.01.2020 (а.с.8).

З огляду на те, що позовні вимоги позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо не призначення ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» з 24 січня 2018 року.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (ідентифікаційний код 24179564, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 15 Б) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) за заявою від 24 січня 2018 року адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а також виплатити заборгованість із цієї допомоги, що виникла за період її несплати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (ідентифікаційний код 24179564, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 15 Б) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова