Справа № 607/10301/16-а
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 607/10301/16-а пров. № 857/Н-32/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.,

розглянувши в судовому засідання в місті Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року за наслідками розгляду апеляційної скарги Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в якому просив визнати дії протиправними щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру пенсії за вислугу років, на підставі довідки прокуратури Тернопільської області №117 від 21 червня 2016 року, зобов`язати відповідача здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років з місячного (чинного) заробітку, зазначеного в розмірі 60 % від суми заробітної плати відповідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» без обмеження граничного розміру пенсії, допустити постанову до негайного виконання.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2017 року позов задоволено, визнано дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку розміру пенсії за вислугу років, на підставі довідки прокуратури Тернопільської області №117 від 21 червня 2016 року протиправними. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити ОСОБА_1 з 16.03.2016 року перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років з місячного (чинного) заробітку, зазначеного в розмірі 60 % від суми заробітної плати відповідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» без обмеження граничного розміру пенсії. Допущено негайне виконання постанови суду в межах суми платежу за один місяць.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задоволено; постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2017 року у справі №607/10301/16-а скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

14.01.2020 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року, в якій просить переглянути вказану постанову суду апеляційної інстанції та скасувати її; винести нову постанову, якою залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заява мотивована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав доводи зазначені у поданій заяві та просив її задовольнити.

Матієк Т.В подав клопотання про заміну сторони відповідача з Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Відтак, з урахуванням положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно замінити відповідача його правонаступником.

Розглядаючи заяву про перегляд постанови суду за виключними обставинами, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 86 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» передбачено пенсійне забезпечення працівників прокуратури.

03 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок розміру його пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Тернопільської області від 21 червня 2016 року №117 про збільшений розмір заробітної плати, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», проте УПФУ відмовило позивачу в такому перерахунку листом №326/М-11 від 05 серпня 2016 року.

Разом із тим, Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (03.08.2016) частини тринадцята та вісімнадцята статі 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних відносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Зі змісту постанови Львівського апеляційного адміністративного суду видно, що оскільки чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв`язку з підвищенням окладів з 01.01.2015 року, а Кабінетом Міністрів України (відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру») не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, не вбачається.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за виключними обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Наведена стаття КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» 13.07.2017 №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, визнане неконституційним та втратило чинність 13 грудня 2019 року, як встановлено статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), що також прямо встановлено даним рішенням.

В свою чергу, відповідно до частини 6 статті 361 КАС України при перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За таких обставин, не заперечуючи право позивача на перерахунок пенсії, вказане рішення Конституційного Суду України не може бути застосовано до правовідносин з приводу перерахунку пенсії позивачеві за період з 01.01.2016 року.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.11.2018 у справі № 755/4893/18, від 23 січня 2019 року у справі №820/2462/17, від 15 травня 2019 року у справі № 640/20317/16-а.

Отже, станом на день звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, останній діяв відповідно до вимог чинного законодавства, адже на момент вчинення таких дій частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яка передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, була чинною.

Оскільки предметом розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції були правовідносини, що існували до прийняття рішення Конституційного суду України у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) від 13 грудня 2019, а рішення суду, яке позивач просить переглянути за виключними обставинами, не містило вимог зобов`язального характеру (не було зобов`язано відповідача вчинити дії, у тому числі нарахувати та виплатити, стягнути кошти), оскільки за наслідком апеляційного перегляду в позові позивача було відмовлено, тому відсутня, передбачена пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України, підстава для перегляду рішення суду за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Станом на момент ухвалення рішення суду апеляційної інстанції відмова відповідача у перерахунку пенсії була правомірною, а тому постанову Львівського апеляційного адміністративного суду слід залишити в силі, в задоволенні заяви про перегляд вказаного судового рішення за виключними обставинами - відмовити.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі №607/10301/16-а - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст ухвали складено 26.02.2020 року.