Справа № 120/4725/18-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 лютого 2020 року

Київ

справа №120/4725/18-а

адміністративне провадження №К/9901/5336/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,

суддів - Гончарової І.А, Олендера І.Я.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року

та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року

у справі 120/4725/18-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Вінницькій області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі 120/4725/18-а .

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пункту 6 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб віднесено до категорії справ незначної складності.

Станом на 01 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1762 гривні. У справі №120/4725/18-а оскаржується вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6990-12 від 04 грудня 2018 року, в якій зазначено про заборгованість із сплати єдиного внеску в сумі 17457 гривень 66 копійок. Зазначена сума не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже справа №120/4725/18-а відноситься до категорії справ незначної складності.

За правилами пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Як на виняткові обставини, позивач посилається на те, що основним джерелом його доходу є пенсія, однак зазначений факт не підтверджується жодними доказами.

Таким чином, оскільки оскаржуване судове рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Окрім того, Суд вважає за необхідне зазначити, що відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що частина 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» чітко зазначає, що звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Зазначена норма не має очевидної алогічності, суперечності та двозначності.

Враховуючи, що оскаржувані вимоги стосуються 2017-2018 років, а позивач досягне віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" лише 12 квітня 2020 року, не є інвалідом та у 2017-2018 роках не був пенсіонером за віком суди дійшли правильного висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суд, викладеною в постанові від 11 грудня 2018 року у справі №822/621/16.

Правильне застосування судами попередніх інстанцій норм права до встановлених обставин є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі 120/4725/18-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф. Ханова

Судді І.А. Гончарова

І.Я.Олендер