Справа № 662/34/20
Суддя: Решетов В. В.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

у складі: головуючого судді Решетова В.В.

секретар судового засідання Сушко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новотроїцьке Херсонської області адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області про визнання нечинною постанови у справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Херсонській області про визнання нечинною постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що 30.11.2019 року близько 19 год. 55 хв. в м. Генічеськ по вул. Свободи за порушення ст. 122 ч.2 КУпАП співробітниками поліції був зупинений автомобіль ВАЗ 2110 державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та співробітниками поліції була складена постанова про накладення адміністративного стягнення.

З постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серія ДПО18 №658871 від 30.11.2019 року позивач не згоден з наступних підстав.

30.11.2019 року позивач рухався по вул. Свободи в м. Генічеськ та був зупинений поліцейськими, причиною зупинки було звинувачення у порушенні правил дорожнього руху. Порушення (на думку відповідача) полягало у тому, що позивач рухався у крайній лівій смузі дороги при вільній крайній правій смузі, що є порушенням п. 11.5 Правил дорожнього руху «11.5. На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки)».

Позивач, намагався пояснити співробітникам поліції, що він рухався в крайній правій смузі проїжджої частини. Натомість співробітники поліції склали без його участі та без участі свідків постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Копію постанови він отримав поштою.

Позивач вважає, що працівник патрульної поліції не має права притягати водія (Позивача) до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції.

Також вважає, що працівник поліції порушив законодавство України при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, а тому постанова підлягає скасуванню.

Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надіслав відзив на позовну заяву з якого вбачається, що сторона відповідача з позовною заявою не згодна, вважають доводи позивача помилковими та необґрунтованими з наступних підстав. Складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вищевказаним правопорушенням відбувається за місцем скоєння. Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 зі змінами, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), статтею 122 тощо. Враховуючи вищевикладене, поліцейським винесено постанову відразу на місці скоєння адміністративного правопорушення відповідно до вказаної Інструкції. Є також безпідставним твердження позивача, що було порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП. ОСОБА_1 було роз`яснено його права та підстави притягнення до адміністративної відповідальності на місці винесення постанови про адміністративне правопорушення. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 658871 від 30.11.2019 року інспектором поліції було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема за те, що він 30.11.2019 року о 19 годині 55 хвилин в м. Генічеськ по вул. Свободи, рухався в лівій смузі при вільній правій, чим порушив п.п. 11.5 ПДР України, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн..

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів Українивід 10.10.2001р.№1306 (далі ПДР України).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно 11.5. На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Стороною позивача заперечується той факт, що він 30.11.2019 року керував транспортним засобом марки ВАЗ 210 державний номер НОМЕР_2 в м. Генічеськ по вул. Свободи, у лівій смузі, при вільній правій.

Також позивач стверджує, що складання постанови від 30.11.2019 року інспектором відбувались без його присутності та присутності свідків, про існування такої постанови він довідався лише коли отримав її поштою.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Натомість, стороною відповідача, як на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху не надано жодного доказу на підтвердження фактів засвідчених в постанові серії ДПО148/ №658871 від 30.11.2019 року.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачу слід було довести наявність умислу або необережності вчинених позивачем дій, зокрема наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у порушені правил розташування транспортних засобів на дорозі, передбачених п.п. 11.5 Правил дорожнього руху.

Разом з цим, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Окрім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем належними, достовірним та достатніми доказами не доведено перед судом безпосереднього факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, зокрема, не доведено наявності ознак умислу чи необережності скоєння вказаного в постанові адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не надав, суд доходить висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 5-11, 77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області про визнання нечинною постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 658871 від 30.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн.; справу про адміністративне правопорушення - закрити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до П`ятого адміністративного суду через Новотроїцький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Решетов