Справа № 311/3850/19
Суддя: Нікандрова С. О.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з особливих доручень Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Петухова Юрія Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до ст.інспектора з ОВД Василівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Петухова Юрія Вікторовича, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №368202 від 06 листопада 2018 року. В позові вказав, що 10 жовтня 2019 року від головного державного виконавця Василівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Супрун В.В. поштою позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання оскаржуваної постанови. 15 жовтня 2019 року після звернення до державного виконавця позивач отримав копії оскаржуваної постанови, з якої вбачається, що 06 листопада 2018 року о 13 годин 40 хвилин в м. Василівка на перехресті вул. Миру-Соборна, він розмістив торгівельний майданчик та здійснював підприємницьку діяльність торгівлю без узгодження з відповідними органами, чим порушив п.32.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення. передбачене ч.2 ст.140 КУпАП. Згідно вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначену постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв вказане адміністративне правопорушення, а відповідач в оскаржуваній постанові зазначив відомості, які не містять ознак правопорушення. Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці відповідачем не складалася і не вручалася позивачу, розгляд адміністративної справи було здійснено без участі позивача, а копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивач отримав після відкриття провадження з приводу примусового виконання оскаржуваної постанови.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2019 року позовна заява залишена без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2019 року, поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Зобов`язано Василівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області надати суду матеріали справи про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.140 КУпАП разом з відео-, фото доказами та документами, на підставі яких винесена оскаржувана постанова серії АР №368202 від 06 листопада 2018 року.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 13 січня 2020 року до участі у адміністративній справі залучено як належного відповідача інспектора з особливих доручень Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Петухова Юрія Вікторовича.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 13 січня 2020 року до участі у адміністративній справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідач - інспектор з особливих доручень Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Петухов Ю.В. письмовий відзив на позов у встановлений судом строк не надав, жодних матеріалів справи про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.140 КУпАП з документами, на підставі яких було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення АР №368202 від 06 листопада 2018 року, суду не направив.

У відповідності до вимог ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин кваліфікується судом як визнання позову.

Відповідно до ч.9 ст.80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд дійшов наступного.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до 32.1. ПДР України, з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються: а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій.

Частиною 2 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №368202 від 06 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 06 листопада 2018 року о 13 годин 40 хвилин в м. Василівка на перехресті вул. Миру-Соборна, він розмістив торгівельний майданчик та здійснював підприємницьку діяльність торгівлю без узгодження з відповідними органами, чим порушив п.32.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.140 КУпАП. Зазначеною постановою на ОСОБА_1 було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст.248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу та інших обставин.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини,, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями ст.ст. 250, 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи,

яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, письмові показання свідків правопорушення, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів.

Проте, будь-які докази, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надані.

В оскаржуваній постанові не зазначено про наявність фото-, відеозапису правопорушення, свідків правопорушення, ухвала суду про витребування матеріалів справи, які є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, не виконана.

Сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує відповідне фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17.

При розгляді справи інспектором патрульної поліції не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність та інші обставини, що мають значення для розгляду справи.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано до суду належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтвердили факт порушення позивачем ОСОБА_1 вимог ПДР та відповідно скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, є недоведеним, а тому, відповідно, притягнення останнього до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим, внаслідок чого, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, як протиправна.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія

АР №368202 від 06 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП України, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись статтями 18, 19, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора з особливих доручень Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Петухова Юрія Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №368202 від 06 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП України, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Василівського районного суду С.О.Нікандрова