Справа № 309/329/20
Суддя: Савицький С. А.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/329/20
Провадження № 2-а/309/32/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Савицький С.А.

з участю секретаря судового засідання Гуржій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст справу за адміністративним позовом Хустського РВ ГУДМС України в Закарпатській області до громадянки Казахстану ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

В С Т А Н О В И В:

Хустський РВ ГУДМС України в Закарпатській області звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 07 серпня 2019 року Хустським районним судом у справі № 309/2337/19 винесено рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення громадянку Республіки Казахстану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане рішення набрало законної сили 22 серпня 2019 року.

На виконання вище вказаного рішення суду, 29 серпня 2019 року громадянка Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримана та поміщена до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства «Журавичі».

Частиною четвертою статті 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Так, з метою встановлення особи відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виготовлення необхідних виїзних документів для забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення ГУДМС України в Закарпатській області № 2101.4-13865/21.2-19 від 23.10.2019 року направлено лист до консульської установи до країни походження, якою являється - Республіка Казахстан, однак станом на 07.11.2019 року відповідь не надійшла.

Після чого, з метою повторного встановлення особи, Хустський РВ ГУДМС України в Закарпатській області листом від 07.11.2019 року за № 2101.20- 1492/2124.1-19 повторно звернувся до консульської установи Республіка Казахстан, однак станом на 06.02.2020 року відповідь так і не надійшла.

Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досі не ідентифікована, а відповіді від консульської установи Республіки Казахстан до ГУДМС України в Закарпатській області не надійшло.

Оскільки строк тримання громадянки Республіки Казахстану ОСОБА_1 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні закінчується, просив продовжити строк затримання вказаної іноземки з метою її ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців.

У судовому засіданні представник позивача Суринець В.В. підтвердив обставини викладені у позові та просив його задовольнити.

Від представника відповідача адвоката Самолюк В.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив розгляд справи проводити без участі відповідача та її представника, у задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що відповідач співпрацював з позивачем щодо ідентифікації, з моменту затримання позивачу було надано паспортні дані та наявні копії паспорта відповідача, в матеріалах справи відсутні докази отримання посольством Республіки Казахстан в Україні запитів направлених позивачем чи іншими органами ДМС України.

Заслухавши пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 289 КАС України передбачено, що підставами для застосування судом за позовом відповідного компетентного органу такого заходу як затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України може бути наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

У відповідності до положень п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства від 23 квітня 2012 року №353/271/150, п.1 та п. 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, від 17 липня 2003 року №1110 в сукупності з нормами ст.. 289 КАС України, клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі. В такому випадку клопотання про затримання розглядається судом в рамках розгляду справи про примусове видворення та вирішується в одному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Хустського районного суду від 07.08.2019 року громадянку Казахстану ОСОБА_1 примусово видворено за межі території України.

07 серпня 2019 року Хустським районним судом у справі № 309/2337/19 винесено рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення громадянку Республіки Казахстану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачку 29 серпня 2019 року було затримано з метою ідентифікації її особи та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на термін шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання. При цьому, вказаним рішенням суду встановлено, що на даний час документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування відповідача на території України у відповідача відсутні.

З метою встановлення особи відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виготовлення необхідних виїзних документів для забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення ГУДМС України в Закарпатській області № 2101.4-13865/21.2-19 від 23.10.2019 року направлено лист до консульської установи до країни походження, якою являється - Республіка Казахстан, однак станом на 07.11.2019 року відповідь не надійшла.

Після чого, з метою встановлення особи, Хустський РВ ГУДМС України в Закарпатській області листом від 07.11.2019 року за № 2101.20- 1492/2124.1-19 повторно звернувся до консульської установи Республіка Казахстан, однак станом на 06.02.2020 року відповідь так і не надійшла.

Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досі не ідентифікована, а відповіді від консульської установи Республіки Казахстан до ГУДМС України в Закарпатській області не надійшло.

Наведені обставини, свідчать про те, що з часу ухвалення судом рішення до моменту звернення до суду із вказаним позовом, позивачем було вжито ряд відповідних заходів щодо ідентифікації особи відповідача та оформлення йому документів на його примусове повернення до країни походження. Однак з незалежних від позивача причин особу відповідача належним чином ідентифіковано не було та не виготовлено йому паспортний документ.

При цьому судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Частиною першою статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: «f») законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Європейський суд з прав людини у п. 42, 45 рішення від 26 червня 2014 року у справі „Ливада проти України" зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25.06.1996р.) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06.03.2001р.) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина, то таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Судом встановлено, що громадянка республіки Казахстану ОСОБА_1 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту - не зверталася.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналізуючи наведені правові норми та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для продовження строку затримання громадянки Республіки Казахстану ОСОБА_1 , оскільки позивачем вжито достатніх заходів для її ідентифікації, проте на даний час відсутні необхідні відомості для ідентифікації останньої.

Таким чином, позивачем, на якого відповідно до вимог ст.ст. 9, 77 КАС України покладено обов`язок доказування, надано суду достатньо належних та допустимих доказів наявності сукупності обставин передбачених ст. 289 КАС України, які дають підстави для продовження строку затримання відповідача.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 268-272, 289, 293, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянки Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою її ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України терміном на 6 (шість) місяців.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення або в той самий строк через Хустський районний суд Закарпатської області з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.