Справа № 200/14057/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 р. Справа№200/14057/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого адвоката ОСОБА_2 - 29 листопада 2019 року звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати їй пенсії за період з 1 квітня 2017 року по 31 жовтня 2019 року;

- зобов`язати відповідача відновити виплату їй пенсії та виплатити пенсію за період з 1 квітня 2017 року по 31 жовтня 2019 року зі здійсненням компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії.

Разом із позовними вимогами позивачем заявлено клопотання щодо допуску до негайного виконання судового рішення в частині виплати заборгованості по пенсії у межах суми за один місяць та подання у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення відповідно до ст. 382 КАС України.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є пенсіонером за віком та внутрішньо переміщеною особою.

Зазначає, що з квітня 2017 року їй припинено виплату пенсії. Для з`ясування підстав припинення представник позивача звертався із адвокатським запитом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримав відповідь, в якій зазначено, що виплата пенсії ОСОБА_1 припинена відповідно до протоколу засідання Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 01-05/80 від 13 квітня 2017 року про припинення соціальних виплат на підставі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи.

Позивач зазначає, що заборгованість з пенсії за період з квітня 2017 року по день звернення до суду із даним позовом залишається невиплаченою.

На переконання позивача дії відповідача щодо припинення з 1 квітня 2017 року виплати їй пенсії є протиправними, оскільки порушують гарантоване Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що виплату їй пенсії було припинено з підстав, що не передбачені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. (а.с. 4-10).

У наданому суду відзиві на позов відповідач не погоджується із доводами, викладеними у позовній заяві, з наступних підстав.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком в статусі внутрішньо переміщеної особи.

Діючим законодавством передбачено, що призначення та продовження виплати пенсій […] внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінетом міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Також зазначає, що виплата пенсії припиняється у разі надходження до Пенсійного фонду України або до його територіальних органів інформації від Адміністрації Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки, Національної поліції, Державної міграційної служби, Міністерства фінансів, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що особа повернулась до покинутого місця постійного проживання, або особою подано документи, що містять недостовірні відомості для призначення (відновлення, продовження) пенсії […].

У квітні 2017 року до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшла інформація, що довідка на ім`я ОСОБА_1 містить недостовірні відомості для призначення (відновлення, продовження виплат) пенсії, зазначене призвело до зупинення виплати пенсії позивачу.

Із урахуванням вимог діючого законодавства повторне призначення соціальних виплат ВПО у разі їх припинення можливе лише через 6 місяців після такого припинення і виконання всіх процедур необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

Зазначає, що позивач до управління із відповідною заявою та необхідними документами не зверталась.

На підставі викладеного вище просить суд відмовити у задоволені позовних вимог позивачу у повному обсязі (а.с. 29-30).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 9 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, відстрочено позивачу сплату судового збору, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, також (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 9 січня 2020 року подальший розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 29 січня 2020 року (а.с. 34).

Ухвалою суду від 29 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі; призначено розгляд справи по суті на 20 лютого 2020 року (а.с. 43).

20 лютого 2020 року позивач, її представник та представник відповідача до судового засідання не з`явились; про місце, дату та час судового розгляду повідомлялись судом належним чином.

Одночасно із позовними вимогами у позові міститься клопотання про розгляд справи без виклику сторін (а.с. 9).

Також матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача (а.с. 38, 48).

Представник відповідача заяв чи клопотань на адресу суду не надавав. Про причини не явки суду не повідомляв.

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача, її представника та представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), є пенсіонером за віком та внутрішньо переміщеною особою (а.с. 11-16).

Відповідач, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місце знаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-А, є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та є належним відповідачем у даній справі (а.с. 25-27).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи позивач з лютого 2016 року знаходиться на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Донецької області як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за віком.

З 1 квітня 2017 року виплату пенсії позивачу припинено (призупинено) у зв`язку із отримання відповідачем інформації у квітні 2017 року про те, що відомості, надані позивачем відповідачу при взятті її на облік в 2016 році містять недостовірну інформацію (зв.бік а.с. 29).

Припинення виплати позивачу пенсії з 1 квітня 2017 року підтверджується поясненнями сторін та випискою з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (а.с. 4-9, 17-18, 29-30, зв.бік а.с. 31).

Як вбачається з наданих ОСОБА_1 документів, представник позивача, адвокат Правдюк П.А., 11 вересня 2019 року (вих. № б/н) звернувся із адвокатським запитом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо надання інформації стосовно виплати пенсії ОСОБА_1 (а.с. 17-18).

26 вересня 2019 року (вих. № 320/П-38-01-15) представнику позивачу надана відповідь, в якій зазначено, що пенсійні виплати ОСОБА_1 отримувала по 31 березня 2017 року; з 1 квітня 2017 року виплату пенсії позивачу призупинено у зв`язку із інформаційним обміном з управлінням соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради, а саме отриманням протоколу комісії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 13 квітня 2017 року про припинення соціальних виплат на підставі скасування довідки позивача як ВПО (а.с. 17-18).

18 квітня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про поновлення виплат їй пенсії та 19 квітня 2018 року управлінням було направлено запит до департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо проведення перевірки достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, але 21 травня 2018 року отримано витяг із протоколу засідання Комісії департаменту соціального захисту населення № 21 від 14 травня 2018 року про відмову в призначенні соціальних виплат ВПО (а.с. 17-18).

Відповідно до пояснень сторін ОСОБА_1 із заявою про поновленням виплати пенсії після квітня 2018 року до відповідача не зверталась (а.с. 18).

Відповідно до виписки ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії позивачу припинено виплату пенсії з 1 квітня 2017 року та станом на день розгляду справу відновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 не відбулось (зв. бік а.с. 31).

Також в матеріалах справи наявна довідка від 16 грудня 2019 року, видана Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області Гребеник Р.І ОСОБА_3 , відповідно до якої остання виплата пенсії ОСОБА_1 була здійснена у березні 2017 року (а.с. 31).

Будучи не згодною з припиненням виплати їй пенсії з 1 квітня 2017 року позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови та порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ст. 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується [...] за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

20 жовтня 2014 року Верховною Радою України прийнятий Закон № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII), згідно зі ст. 1 якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, яка набрала чинності 4 березня 2016 року, затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 цього Порядку у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нара-ховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постаново визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й «інші випадки, передбачені законом».

За загальним правилом «закон» - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, враховуючи, що відповідачем не доведено існування «інших випадків, передбачених законом», ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для припинення (призупинення) виплати пенсії позивачу з 1 квітня 2017 року.

Відповідно, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 1 квітня 2017 року є протиправними, також протиправною є бездіяльність відповідача щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 у період з 1 квітня 2017 року по день прийняття рішення судом, з урахуванням чого позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача з невиплати позивачу у спірному періоді пенсії - підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача з невиплати їй пенсії з 1 квітня 2017 року по 31 жовтня 2019 року, беручи до уваги, що судом встановлено факт невиплати позивачу пенсії за період з 1 квітня 2017 року по день розгляду справи судом, керуючись приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та визнати протиправною бездіяльність відповідача з невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 1 квітня 2017 року по день розгляду справи судом.

Відповідно до приписів ст. 245 КАС України, беручи до уваги висновок суду щодо протиправності припинення виплати пенсії позивачу та невиплати пенсії за період з 1 квітня 2017 року по сьогодення, суд вважає позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача поновити їй виплату пенсії та сплатити заборгованість з пенсії, яка виникла за період з 1 квітня 2017 року, - такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату заборгованості з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, суд зазначає наступне.

Питання пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок компенсації).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців; виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та ін.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пп. 2 п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно абз. 1 п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Таким чином, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушення строків виплати пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах цього суду від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16; Верховним Судом у постановах від 6 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року по справі № 523/1127/17, висновок яких відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені вище нормативно-правові приписи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату заборгованості з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Щодо клопотання позивача про необхідність допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії в межах суми за один місяць, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць, а клопотання позивача підлягає задоволенню.

Щодо заяви позивача про встановлення судом відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналізуючи вказані нормативно-правові приписи суд дійшов висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком судом.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження обґрунтованості вірогідності невиконання відповідачем даного судового рішення, суд вважає, що підстави для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 9 грудня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору у розмірі 768,40 грн до вирішення справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України зазначену суму судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 72-78, 90, 94, 139, 205, 244-246, 255, 295, 297, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; місце реєстрації: 87400, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27-а) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії починаючи з 1 квітня 2017 року по день розгляду даної справи судом.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, яка виникла за період з 1 квітня 2017 року по день поновлення виплати пенсії - зі здійсненням компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за один місяць.

Стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; місцезнаходження: 87400, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27-а) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп за наступними реквізитами: рахунок UA26001, , код банку 899998, отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення суду прийнято в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 20 лютого 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 25 лютого 2020 року.

Суддя Н.П. Волгіна