Справа № 360/639/20
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/639/20

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Захарової О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Пономарьової О.І.,

та представників сторін:

представника позивача - Старовойтова О.В.,

від відповідача - не прибув,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу № 360/639/20 за позовом адвоката Старовойтова Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до приватного виконавця округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни про визнання протиправними дій, скасування постанови про арешт коштів від 22.01.2020 в частині накладення арешту на рахунок, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду звернувся адвокат Старовойтов Олександр Вікторович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до приватного виконавця округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни (далі - відповідач), з такими позовними вимогами:

1) визнати дії приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни щодо винесення постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунок у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_1 та призначений для зарахування заробітної плати неправомірними;

2) скасувати постанову від 22 січня 2020 року про арешт коштів боржника в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», в частині накладення арешту на рахунок НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_1 , яка винесена приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні № 60809690;

3) зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяну Леонідівну зняти арешт з рахунку НОМЕР_3, що відкриті в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні у відповідача знаходиться виконавче провадження № 60809609 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Євгена Вікторовича від 09.11.2019 № 6719 про стягнення з позивача заборгованості на користь акціонерного товариства «Банк Форвард». Позивач зазначає, що з акціонерним товариством «Банк Форвард» жодних кредитних договір ніколи не укладала, коштів як кредит не приймала, про існування виконавчого напису від 09.11.2019 № 6719, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем позивач дізналась після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. 05 лютого 2020 року позивачем на телефон від акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» було отримане повідомлення про арешт коштів на рахунку, який позивачем було відкрито у банку для отримання заробітної плати. 06 лютого 2020 року позивач звернулась до ТВБВ № 10012/026 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та дізналась про те, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною під час здійснення виконавчого провадження № січня 2020 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти позивача. Позивач станом на день звернення до суду будь-якої постанови про арешт коштів не отримувала.

Позивач листом від 07.02.2020 повідомила відповідача про те, що рахунок в АТ «Ощадбанк» використовується позивачем для зарахування заробітної плати, однак відповідач арешт з рахунку не зняв.

На думку позивача, накладення арешту на картковий рахунок позивача НОМЕР_3, який відкритий в АТ «Ощадбанку» та призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та її своєчасне отримання, що призводить до порушення конституційних прав позивача та позбавляє його коштів на проживання, що суперечить порядку отримання із заробітної плати, передбачених приписами статей 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Від представника відповідача за вх.6880/2020 та вх. 7267/2020 від 24.02.2020 (арк.спр. 55-58,105-108) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Постанову про арешт коштів боржника приватним виконавцем винесено у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» за для забезпечення реального виконання боржником рішення, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у в 10 банківських установах та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. Приватний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством, перелік яких не містить обмежень щодо накладення арешту на рахунок, на який серед інших зарахувань здійснюється нарахування заробітної плати чи пенсії.

Представник відповідача зазначає, що арештовані рахунки не є рахунками зі спеціальним режимом використання, оскільки не відповідають визначеним законодавством ознакам такого рахунку, а тому банком було прийнято до виконання постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника. Зазначає, що боржником до приватного виконавця не надано належних доказів на підтвердження спеціального статусу рахунків, зокрема, не було надано ні договору з банку, за умовами якого банк відкрив боржнику рахунки із спеціальним режимом використання.

Вважає, що приватним виконавцем правомірно винесена постанова про арешт коштів боржника і підстав для зняття арешту не виявлено, оскільки боржником не надано належних доказів для підтвердження віднесення рахунку із спеціальним статусом, на які не можна звертати стягнення.

Крім того, відповідно до частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Таким чином, дії приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 22.01.2020 у ВП № 60809609 та не зняття арешту з рахунків є правомірними.

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України (арк. спр. 19-20).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача, відповідач у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (частина друга статті 268 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За наявності доказів належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи, на підставі статті 268 КАС України, суд розглянув справу за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, судом встановлено таке.

Як вбачається з наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження № 60809609, 17 липня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6719, в якому останній запропонував звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором, укладеним між останньою та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» на суму 39086,54 грн (арк. спр. 38).

05.12.2019 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. звернулось акціонерне товариство «Банк Форвард» з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. за № 6719 від 09.11.2019 про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 39936,54 грн (арк. спр. 33-34).

06.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження ВП № 60809609 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Незнайко Є.В. № 6719 від 09.11.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 39936,54 грн (арк. спр. 43-44).

Листом від 26.12.2019 б/н представником АТ «Банк Форвард» повідомлено приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про наявність у боржника відкритих рахунків у банківських установах, зокрема, наявність рахунку в ПАТ «Державний ощадний банк України (арк. спр. 45).

22.01.2020 відповідачем у ВП № 60809609 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 3993,60 грн (арк. спр. 48).

22.01.2020 відповідачем прийнято постанову про арешт коштів боржника у ВП № 69809609, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках в банківських установах, в тому числі у ПАТ «Державний ощадний банк України» (МФО 300465) у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 45930,14 грн (арк. спр. 50-51).

У постанові про арешт коштів боржника від 22.01.2020 зазначено, що арешт накладено на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .

Постанову про арешт коштів боржника надіслано відповідачем простою кореспонденцією, доказів отримання оскаржуваної постанови відповідачем не надано.

17 лютого 2020 року вх. б/н, позивач звернулася до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. з заявою про зняття арешту з рахунку НОМЕР_3, відкритому у ПАТ «Державний ощадний банк України», на який позивачу зараховується заробітна плата (арк. спр. 52).

У знятті арешту з рахунку НОМЕР_3 у ПАТ «Державний ощадний банк України» відповідачем відмовлено листом від 18 лютого 2020 року з підстав відсутності надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звернути стягнення (арк. спр. 54).

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон України № 1404-VІІІ).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною першою статті 3 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, в тому числі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону України № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 48 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У відповідності до частини четвертої статті 45 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Частиною п`ятою статті 48 Закону України № 1404-VIII передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Наведене в сукупності свідчить про те, що законодавцем зобов`язано виконавця вжити заходи щодо звернення стягнення в першу чергу на кошти та інше майно боржника.

Згідно з частиною першою, абзацами 1, 3 частини другої статті 56 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що приватний виконавець має право накласти арешт на кошти боржника після їх виявлення на рахунках.

Крім того, чинним законодавством передбачено можливість накладення арешту й на кошти боржника на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Поряд із цим, пунктом 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (із змінами) передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Крім того, Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою НБУ від 21 січня 2004 року № 22, зокрема передбачено, що банк зупиняє видаткові операції по рахунку клієнта у випадку накладення на такий рахунок арешту. При цьому зазначено, що зупинення видаткових операцій має здійснюватися у межах суми, на яку накладено арешт, за винятком випадків, накладення арешту без зазначення такої суми.

Наведене дозволяє суду дійти висновку про те, що вказані вище положення не обмежують дії виконавця щодо накладення арешту, оскільки він може бути накладений як на всі кошти, так і на всі рахунки клієнта банку, без зазначення конкретного номера рахунку у банку, що, в свою чергу, не є порушенням прав боржника, як сторони виконавчого провадження.

При цьому, суд вважає за необхідне також зазначити, що згідно з положеннями статті 68 Закону України № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Тобто, такий вид стягнення, як стягнення на заробітну плату, звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, та має бути застосований як крайній захід у разі неможливості отримати борг у інший спосіб.

У спірних правовідносинах відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника від 22.01.2020 ВП 60809609, що узгоджується з наведеними положеннями Закону України № 1404-VIII та Інструкції № 22.

Дослідженням постанови про арешт коштів боржника боржника від 22.01.2020 ВП 60809609 встановлено, що зазначена постанова не містить конкретизації щодо застосування арешту на вказаний рахунок позивача в ПАТ «Державний ощадний банк України», а саме зазначення рахунку НОМЕР_3, на який позивачу зараховується заробітна плата, натомість в ній зазначено про виключення - крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належить боржнику.

У спірних правовідносинах саме банк, в якому відкрито рахунок позивача, виконав постанову про арешт коштів боржника у спосіб арешту рахунку.

Отже, спір між позивачем і відповідачем виник під час виконання постанови про арешт коштів боржника.

Аналіз наведених норм чинного законодавства у сукупності зі встановленими обставинами, дозволяє суду дійти висновку про правомірність дій приватного виконавця по накладенню арешту на кошти позивача та відсутності правових підстав для скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 22.01.2020 ВП про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти на рахунок в АТ «Державний ощадний банк України».

Однак, як встановлено судом, позивач ОСОБА_1. має рахунок НОМЕР_3 у ТВБВ №10012/026 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», код банку МФО 304665, , що підтверджується довідкою ПАТ «Державний ощадний банк України» (арк. спр. 11).

Згідно з довідкою відділу освіти Кремінської РДА Луганської області № 144 від 06.02.2020 позивач дійсно працює у НВК «Новоастраханська ЗОШ І-ІІІ ступенів - ДНЗ» і отримує заробітну плату у ТВБВ № 10012/026 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», код банку МФО 304665, , картковий рахунок НОМЕР_3 (арк. спр. 12).

З матеріалів справи слідує, що банком накладено арешт на рахунок позивача відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 22.01.2020 ВП про арешт коштів боржника.

Приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначене свідчить про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Суд зазначає, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19, від 29.01.2020 у справі № 820/5422/17, від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19.

Статтею 48 Закону № 1404-VІІІ визначено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з частиною третьою статі 52 Закону № 1404-VІІІ не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частиною третьою статті 59 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VІІІ однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пунктів 9.1, 9.2 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі по тексту - Інструкція), виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця / приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Банк приймає до виконання документ про арешт коштів, який доставлено до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків.

Згідно з пунктами 9.3, 9.4 Інструкції арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Банк здійснює арешт коштів на рахунку клієнта, операції за яким були зупинені відповідно до статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», на підставі постанови виконавця, яка надійшла до банку після повідомлення банком виконавця про відкриття клієнтом цього рахунку. Банк здійснює дії щодо арешту коштів відповідно до пункту 9.6 цієї глави.

Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів.

Водночас абзац перший пункту 9.11 Інструкції передбачає, що банк здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

На підставі викладеного, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом є підставою для зняття виконавцем арешту з коштів боржника або його частини.

В матеріалах справи наявне звернення позивача із заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про зняття арешту з рахунку НОМЕР_3, відкритому у ПАТ «Державний ощадний банк України» з підстав накладення арешту на рахунок НОМЕР_3 у ПАТ «Державний ощадний банк України», з якого позивачу виплачується заробітна плата (арк. спр. 52).

Разом із заявою про зняття арешту позивачем приватному виконавцеві були надані довідка відділу освіти Кремінської РДА Луганської області від 06.02.2020 № 144 про наявність карткового рахунку для виплати заробітної плати НОМЕР_3 у ТВБВ №10012/026 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», код банку МФО 304665, , та довідка ПАТ «Державний ощадний банк України» про наявність вказаного рахунку позивача у банку.

З огляду на викладене, суд вважає відмову відповідача у знятті арешту з рахунку НОМЕР_3 у ПАТ «Державний ощадний банк України» у листі від 18 лютого 2020 року з підстав відсутності надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звернути стягнення, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки саме на виконавця законом покладено обов`язок зняття виконавцем арешту з майна (коштів) боржника або його частини у разі отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

З зазначених підстав суд вважає не заслуговують на увагу доводи відповідача у відзиві на позовну заяву.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, суду слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що у матеріалах справи наявна відмова відповідача у знятті арешту, суд вважає вийти за межі позовних вимог, визначивши належним, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача визнання протиправними дій відповідача з відмови у знятті арешту, а також зобов`язання відповідача зняти арешт з рахунку ОСОБА_1 . НОМЕР_3, відкритому у АТ «Державний ощадний банк України».

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 17.02.2020 відстрочено позивачу сплату судового збору за подання до суду даної позовної заяви у розмірі 840,80 грн, як за одну вимогу немайнового характеру, до ухвалення судового рішення у даній справі.

Отже позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн, однак враховуючи те, що судове рішення ухвалюється на користь позивача, суд стягує судовий збір з відповідача на користь Державного бюджету.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Старовойтова Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (місце знаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, офіс 15, РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій, скасування постанови про арешт коштів від 22.01.2020 в частині накладення арешту на рахунок, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії приватного виконавця щодо відмови, викладеної у листі від 18 лютого 2020 року у знятті арешту з рахунку боржника ОСОБА_1 НОМЕР_3, відкритого в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяну Леонідівну зняти арешт з рахунку НОМЕР_3, відкритого в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», який належить ОСОБА_1 .

У задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни щодо винесення постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунок у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» НОМЕР_3, відкритого на ім`я ОСОБА_1 та призначеного для зарахування заробітної плати, скасування постанови від 22 січня 2020 року про арешт коштів боржника в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», в частині накладення арешту на рахунок НОМЕР_3, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , яка винесена приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні № 60809690, відмовити.

Стягнути на користь Державного бюджету з приватного виконавця округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Захарова