Справа № 810/996/16
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2020 року

Київ

справа №810/996/16

адміністративне провадження №К/9901/16878/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т.Г.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №810/996/16

за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Файдюка В.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Коротких А.Ю.),

у с т а н о в и в :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Радикал Банк".

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що уповноваженою особою Фонду протиправно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Радикал Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.04.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

4. 02 червня 2016 року Київський окружний адміністративний суд вирішив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за умови чинності наказів, якими виявлено ознаки нікчемності правочину позивача та застосовано наслідки недійсності правочину, вимоги про зобов`язання уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, є передчасними.

6. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року - скасовано. Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛБАНК" Савельєвої А.М., третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - закрито.

Вказане судове рішення мотивоване тим, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, а тому вказану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, позивач оскаржив її в касаційному порядку.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2016 року скасовано, а справу направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

7. 14 травня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал банк" Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостіних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов"язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Радикал Банк".

8. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що під час розгляду справи відповідачем не було надано доказів наявності підстав, які наведені у статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання нікчемної транзакції (правочину) у випадку, який розглядається.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. 18 червня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року та залишити в силі постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Скаржник зазначає, що правочин щодо перерахування на користь позивача грошової суми на суму 200 000,00 грн. є нікчемним згідно із пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Крім того, такий правочин був спрямований на створення штучних підстав для отримання суми гарантованого відшкодування за рахунок Фонду.

10. Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №810/996/16.

11. 27 серпня 2019 року до Верховного Суду від представника позивача надійшов відзив на касаційну скаргу.

У відзиві на касаційну скаргу представник позивача просить касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін. Вказує, що у справі відсутні належні докази, які підтверджують фіктивність або удаваність транзакції, а обґрунтування правомірності застосування підстав нікчемності згідно з частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідачем не надано.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. 09 липня 2015 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Радикал Банк» договір банківського рахунку № 18247/П-1-980, в порядку та на умовах якого банк відкрив поточний рахунок у гривнях № НОМЕР_1 та зобов`язувався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування протягом операційного часу, але в межах режиму роботи установи банку, в якому здійснюється операція.

Також 09 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Радикал Банк» укладено договір строкового банківського вкладу № 5-22988, предметом якого є взаємовідносини сторін з приводу прийняття банком грошових коштів вкладника в національній валюті України в сумі 200 тис. грн строком на 10 днів - по 19 липня 2015 року включно з подальшим зобов`язанням банку виплачувати вкладнику суму вкладу та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених цим договором.

Відповідно до пункту 2.1 даного договору банк зобов`язується прийняти грошові кошти, зазначені в п. 1.1. цього договору, і зарахувати їх на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 , підтвердивши одержання вкладу видачею належним чином оформленої квитанції банку.

Згідно з виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 у цей же день з рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , на рахунок позивача надійшли грошові кошти в сумі 200000,00 грн.

Також з вищевказаної виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що 09.07.2015 о 23:16:50 год. здійснена транзакція щодо перерахування коштів з поточного рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 на депозитний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 грошової суми 200000,00 грн. з призначенням платежу «внесення коштів на депозитний рахунок».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних" від 09.07.2015 №452/БТ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" від 09.07.2015 №130, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 10 липня 2015 року по 09 жовтня 2015 року та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк".

На підставі постанови Правління Національного банку України від 09.11.2015 №769 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 09.11.2015 №203 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Радикал Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Радикал Банк" з 10 листопада 2015 року по 09 листопада 2017 року включно з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Савельєву Анну Михайлівну.

04 грудня 2015 року уповноваженою особою видано наказ № 227 «Щодо повідомлень про нікчемність правочинів (у тому числі договорів)», додатком № 1 до якого затверджено перелік правочинів, які є нікчемними.

З витягу з вказаного додатку вбачається, що до нього включено транзакцію з зарахування коштів на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 з рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_3 на суму 200000,00 грн., яка відбулась 09.07.2015 о 23:15 год. та транзакцію щодо зарахування коштів на депозитний рахунок позивача № НОМЕР_2 з поточного рахунку позивача № НОМЕР_1 .

У подальшому ПАТ «Радикал Банк» направив позивачу:

- листа від 09.12.2015 №4626, в якому повідомив, що правочин, а саме: транзакція щодо перерахування коштів з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 грошових сум з призначенням платежу «внесення коштів на депозитний рахунок за договором №5-22988 від 09.07.2015» на суму 200000,00 грн., платіжне доручення №8377, дата вчинення транзакції 09.07.2015, час вчинення - 23:16 - є нікчемним з підстав, визначених пунктами 7 та 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- листа від 10.12.2015 №4669, в якому повідомив, що правочин, а саме: транзакція з перерахування коштів з поточного рахунку ОСОБА_2 на поточний рахунок ОСОБА_1 грошових сум з призначенням платежу «приватний переказ» на суму 200000,00 грн. на підставі платіжного доручення від 09.07.2015 № 8368, дата вчинення транзакції - 09.07.2015 час вчинення транзакції - 23:15 - є нікчемним з підстав, визначених пунктами 7 та 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

14. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI) установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

За визначенням статті 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно частин 1, 2 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно із частинами першою та другою статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення № 14), передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката.

Слід зазначити, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Отже, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до частини другої статті 37, частин другої та четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа протягом дії тимчасової адміністрації зобов`язані забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону, та повідомити сторони за договорами про нікчемність цих договорів і вчинити дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI (в редакції, чинній на дату укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу) визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII частину третю статті 38 Закону № 4452-VI доповнено пунктом 9, який передбачає, таку підставу для нікчемності як «здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства».

З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Уповноважена особа як на підставу нікчемності правочинів, а саме: транзакції ПАТ «Радикал Банк» щодо перерахування коштів з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 грошових сум з призначенням платежу «внесення коштів на депозитний рахунок за договором №5-22988 від 09.07.2015» на суму 200000,00 грн., платіжне доручення №8377; та транзакції ПАТ «Радикал Банк» щодо перерахування коштів з поточного рахунку ОСОБА_2 на поточний рахунок ОСОБА_1 грошових сум з призначенням платежу «приватний переказ» на суму 200000,00 грн. на підставі платіжного доручення від 09.07.2015 № 8368, посилається на пункти 7 та 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.

Разом з тим, пункт 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI не може бути застосованим до договорів, укладених між позивачем та ПАТ «Радикал Банк», оскільки умови цих договорів не передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання позивачу чи іншим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Судом касаційної інстанції враховується той факт, що спірні правочини було вчинено до внесення змін до статті 38 Закону № 4452-VI, яка в редакції, чинній до 12 серпня 2015 року, взагалі не містила пункту дев`ятого, як і не містила пункту, який би містив аналогічні пункту 9 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI (в редакції, чинній з 12 серпня 2015 року) положення. Слід зауважити, що особи повинні дотримуватись вимог законодавства, чинного саме на момент вчинення ними певних дій, та не можуть нести відповідальність за порушення, які встановлені законодавцем пізніше.

Також Суд касаційної інстанції зазначає, що Фонд або його уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорювані дії працівників банку під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.

Такі неправомірні або оспорювані дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для адміністративних судів.

Разом з тим, жодних вироків, якими б було встановлено наявність протиправних дій з боку позивача чи працівників банку під час укладення договорів чи здійснення транзакцій щодо зарахування суми коштів ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем надано не було.

Також слід вказати, що Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа №826/1476/15) зазначив, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання Уповноваженої особи про штучність створення правових підстав для отримання сум гарантованого відшкодування за рахунок Фонду.

Згідно з положеннями частини першої статті 1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Отже, законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. При цьому і положення статті 2 Закону №4452-VI визначають, що вкладом вважаються кошти, які надійшли до банку як безпосередньо від вкладника, так і для нього.

Таким чином, з матеріалів справи убачається, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону № 4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ «Радикал Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому ОСОБА_1 підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому, Уповноваженою особою не наведено правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Отже, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладників банку, до переліку після отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції та обставин справи не спростовують.

15. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.

16. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

17. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу уповноваженої особи на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року слід залишити без задоволення.

18. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни - залишити без задоволення.

2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №810/996/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді С. Г. Стеценко

Л. В. Тацій