Справа № 320/1111/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1111/19 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року (прийняте в порядку письмового провадження, суддя Журавель В.О.) у справі за адміністративним позовом державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про визнання протиправними та скасування пунктів припису, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, у якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), просило визнати протиправними та скасувати п.56, п.60 та п.108 припису Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі; визнано протиправними та скасовано пункти 56, 60 та 108 припису Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 р.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 та постановити нове, в якому відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що п. 56 та п. 60 припису обґрунтовані вимогами чинних Правил пожежної безпеки в Україні та ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» та вимагають влаштування наступних систем протипожежного захисту: автоматичної пожежної сигналізації, оповіщення людей про пожежу та автоматичної системи пожежогасіння в ангарі для технічного обслуговування повітряних суден. Дані норми не встановлюють нових вимог, а лише дублюють вимоги попередніх норм. Як на момент проектування, введення в експлуатацію ангара 01.12.1975 так і на сьогоднішній день законодавство вимагає встановлення системи протипожежного захисту в ангарі. Влаштування і розміщення пожежно-рятувальної техніки на території підприємства та біля ангару для пожежогасіння не виключає вимоги влаштування систем протипожежного захисту (автоматичної пожежної сигналізації, оповіщення людей про пожежу та автоматичної системи пожежогасіння) в ангарі для технічного обслуговування повітряних суден тому, що є чіткі вимоги нормативних документів які не передбачають виключень влаштування даних систем. Тому без наявності вказаних систем неможливе забезпечення належного рівня пожежної безпеки ангару.

Також, апелянт наголошує, що Головному управлінню ДСНС України у Київській області від Головного управління Держпраці у Київській області від 13.09.2019 №54/3/19/14632 було надано відповідь про те, що станом на 2019 рік у Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки зареєстровано 2 об`єкти Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Таким чином, на території ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» знаходяться два об`єкти підвищеної небезпеки, тому відповідно до п. 13 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, абз. З п. 3.1 ДБН В. 1.2-4-2006 «Системи надійності та безпеки в будівництві. Інженерно-технічні заходи цивільного захисту (цивільної оборони)», абз. 2 п. 1.4 ДБН В.2.2.5-97 «Будинки і споруди Захисні споруди цивільної оборони» захисні споруди позивача повинні утримуватись у постійній готовності.

24 лютого 2020 року від державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року - без змін.

У відзиві позивач вказує, що відповідачем не враховано, що підпунктами 1.1 та 1.2 ДБН В.2.5- 56:2014 визначено, що вимоги цих будівельних норм поширюються на проектування, монтування, перевірку відповідності і підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту. Однак, ангар по ремонту повітряних суден переданий позивачу актом приймання-передачі від 12.06.2003, зі змісту якого вбачається, що ангар введений в експлуатацію 01.12.1975, при цьому, позивач не здійснював реконструкцію, переобладнання ангару, технічного переоснащення, капітального ремонту, а тому, відповідно до п. 1.1. та 1.2. ДБН В.2.5-56:2014 вимоги цих будівельних норм не поширюються на позивача.

Також, позивач наголошує, що ДП МА «Бориспіль» не є пожежовибухонебезпечним об`єктом.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатами проведеної з 16 по 29 жовтня 2018 року планової перевірки щодо додержання ДП МА «Бориспіль» вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області складено акт № 45 із зазначеними у ньому порушеннями законодавства.

05 листопада 2018 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту № 15, яким відповідач вимагав вжити заходів з метою усунення недоліків, виявлених під час перевірки.

ДП МА «Бориспіль» не погодилось із пунктом 243 зазначеного припису, відповідно до якого відповідач вимагав захисні споруди утримувати в постійній готовності до прийому персоналу, у зв`язку з чим направив скаргу від 13 грудня 2018 року № 01-22/4-40 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій на цей пункт припису.

22 січня 2019 року позивач отримав лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 10 січня 2019 року № 26-401/262, яким відмовлено в скасуванні п. 243 Припису № 15 від 5 листопада 2018 року

На підставі листа ДП МА «Бориспіль» від 01 листопада 2018 року № 01-22/4-35 про проведення позапланової перевірки відповідачем з 14 по 18 січня 2019 року проведено позапланову перевірку території, будівель та приміщень позивача, розташованих за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-1, про що складено Акт перевірки №5.

За наслідками перевірки відповідачем складено припис №1 від 25 січня 2019 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту. У приписі відповідачем було зафіксовано 113 порушень, які позивачу необхідно було усунути.

Не погоджуючись з - п. 56 - приміщення ангару та охорони обладнати автоматичною установкою пожежної сигналізації та оповіщення людей про пожежу (п. 1.2, п. 1.4 розділу V ППБУ; дод. А, Б ДБН В.2,5- 56:2014); - п. 60 - будівля ангару по ремонту повітряних суден експлуатується з порушенням державних будівельних норм в частині забезпечення пожежної безпеки, а саме; будівля не обладнана системами протипожежного захисту; електрощитова не відокремлена від приміщень ангару протипожежними перешкодами (п. 1, ст.. 57 Кодексу, пл. 2.3., глава 2 розділу III ППБУ, п.1.2., глава 1, розділу V ППБУ, п. 4.1. ДБН В.1.1-7:2016. дод. А ДБН В.2.5-56:2014); - п. 108 - захисні споруди утримувати у постійній готовності до прийому персоналу (п.3.1 ДБН В.1.2-4-2006) припису відповідача про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 51 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України) діяльність із забезпечення техногенної безпеки є складовою виробничої, експлуатаційної та іншої діяльності відповідних посадових осіб і працівників підприємств, установ, організацій. Ця вимога відображається у відповідних статутах або положеннях.

Крім того, вимогами ч. 3 ст. 55 КЦЗ України визначено, що забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Як убачається із вимог п. 12 ч. 1 ст. 67 КЦЗ України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Щодо п.56 та п.60 Припису Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 року, колегія суддів зазначає наступне.

У п.56 Припису сформульована наступна вимога: приміщення ангару та охорони обладнати автоматичною установкою пожежної сигналізації та оповіщення людей про пожежу (що є порушенням п. 1.2, п. 1.4 розділу V ППБУ; дод. А, Б ДБН В.2,5- 56:2014), а у п.60 вказано про необхідність усунення такого порушення: будівля ангару по ремонту повітряних суден експлуатується з порушенням державних будівельних норм в частині забезпечення пожежної безпеки, а саме; будівля не обладнана системами протипожежного захисту; електрощитова не відокремлена від приміщень ангару протипожежними перешкодами (що є порушенням п. 1, ст. 57 Кодексу, пл. 2.3., глава 2 розділу III ППБУ, п.1.2., глава 1, розділу V ППБУ, п. 4.1. ДБН В.1.1-7:2016. дод. А ДБН В.2.5-56:2014).

Відповідно до вимог п. 1 ст. 57 КЦЗ України виробничі, жилі, інші будівлі та споруди, обладнання, транспортні засоби, що вводяться в дію чи експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції або технічного переоснащення, а також технологічні процеси та продукція повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з пожежної безпеки.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417 затверджено Правила пожежної безпеки в Україні (далі - ППБУ).

Відповідно до п. 1, 2 розділу І «Загальні положення» Правил пожежної безпеки в Україні, які затвердженні наказом МВС 30.12.2014 № 1417, ці Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі - об`єкт).

Ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Відповідно до вимог підпункту 1.1 пункту 1 розділу V «Вимоги до утримання технічних засобів протипожежного захисту» усі системи протипожежного захисту (далі - СПЗ) мають бути справними і утримуватися в постійній готовності до виконання роботи. Несправності, які впливають на їх працездатність, повинні усуватися негайно, інші несправності усуваються в передбачені регламентом терміни, при цьому необхідно робити записи у відповідних журналах.

Будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (підпункту 1.2 пункту 1 розділу V «Вимоги до утримання технічних засобів протипожежного захисту»).

Згідно з вимогами підпункту 1.4 пункту 1 розділу V «Вимоги до утримання технічних засобів протипожежного захисту» підтримання експлуатаційної придатності СПЗ повинно проводитися відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

Відповідно до додатку А до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» визначено перелік однотипних за призначенням об`єктів, які підлягають обладнанню системами пожежної сигналізації та пожежогасіння, а саме: приміщення у «Виробничих спорудах авіаційного транспорту»: будинки демонтажу і монтажу авіадвигунів, демонтажу і монтажу повітряних гвинтів, шасі і коліс, фарбувальних робіт, промивки легкозаймистими та горючими рідинами (ЛЗР та ГР), випробування, ремонту та перевірки паливних приладів, консервації і розконсервації авіадвигунів, агрегатів, підшипників (та інше.) площею від 1000 м2.

Колегія суддів враховує, що саме на порушення вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» посилається Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області у спірному приписі.

Однак, при цьому, дані норми не встановлюють нових вимог, а лише дублюють вимоги попередніх норм. Як на момент проектування, введення в експлуатацію ангара 01.12.1975 (згідно акта прийому-передачі від 2003 року) так і на день проведення перевірки законодавство вимагає встановлення системи протипожежного захисту в ангарі.

Під час проектування та введення в експлуатацію ангара вимагалося дотримання:

СН (Строительные нормы) 75-66 утверждены и введены в действие Госстроем СССР 29 июня 1966 «Указания по проектирования спринклерных и дренчерных установок» (Срок действия: с 01.04.1967 по 01.01.1977 г.).

П. 1.2 Глава 1 «Общие положения» СН 75-66 Спринклерные и дренчерные установки следует предусматривать в тех случаях, когда для пожаротушения допустимо применение воды в зданиях, предусмотренных перечнем, приведенным в приложении к главе СНиП ІІ-Г.2-62 «Внутренний водопровод производственых и вспомагательных зданий промышленых предприятий».

СНиП ІІ-Г.2-62 «Внутренний водопровод производственых и вспомагательных зданий промышленых предприятий» (Срок действия: с 01.04.1963 по 01.01.1971 г.)

Відповідно до таблиці «Перечень зданий и помещений, подлежащих оборудованию спринклерными и дренчерными установками» СНиП (Строительные нормы и правила) ІІ-Г.2-62 «Внутренний водопровод производственых и вспомагательных зданий промышленых предприятий» подлежат оборудованию здания без фонарей при ширине более 60 м, производства, отнисенные по пожарной опасности к категориям А, Б, В.

СНиП ІІ-Г.2-62 «Внутренний водопровод производственых и вспомагательных зданий промышленых предприятий» замінений СНиП ІІ-Г.1-70 «Внутрений водопровод зданий. Норы проектирования». (Срок действия: с 01.01.1971 по 01.07.1977 г.) який також дублює вказану вимогу.

Відповідно до п. 7 «Перечень зданий и помещений, подлежащих оборудованию сплинкерными и дренчерними установками» СНиП ІІ-Г.1-70 «Внутрений водопровод зданий. Норы проектирования» здания без фонарей при ширине более 60 м. Производства, отнисенные по пожарной опасности к категориям А, Б, В.

Отже, відповідно до Розділу I Оперативно-тактична характеристика ангару наданого позивачем Оперативного плану пожежогасіння на ангар ДП МА «Бориспіль» від 08.01.2019, який затверджений начальником САР та ПЗП Дремлюга В.М. Ангар складається із двох секцій і представляє собою будівлю прямокутної форми з розмірами 48,0 м + 48,0 (96 тобто більше ніж 60) * 72,0 м. та має категорію В.

Разом з тим, ангар було обладнано автоматичною системою пожежогасіння (зазначена в акті приймання-передачі від 2003 року, а саме в Розділі 2. Загальні відомості 2.1 Ангар, 2.2. Типовий будинок (станція пожежогасіння, в тому числі водозабір), Розділі 3. Результати огляду та випробувань. 3.1. Ангар, 3.2. Типовий будинок (станція пожежогасіння), яка станом на 2003 рік потребувала капітального ремонту.

Відповідно до п. 3.15 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» системи протипожежного захисту призначені для виявлення, локалізування та ліквідування пожеж без втручання людини.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що влаштування і розміщення пожежно-рятувальної техніки на території підприємства та біля ангару для пожежогасіння не виключає вимоги влаштування систем протипожежного захисту (автоматичної пожежної сигналізації, оповіщення людей про пожежу та автоматичної системи пожежогасіння) в ангарі для технічного обслуговування повітряних суден, тому що є чіткі вимоги нормативних документів, які не передбачають виключень влаштування даних систем.

Таким чином, без наявності вказаних систем неможливе забезпечення належного рівня пожежної безпеки ангару.

При цьому, колегія суддів зазначає, що врахування судом першої інстанції тверджень позивача, щодо забезпечення належного рівня пожежної безпеки шляхом залучення сил та засобів відповідно до оперативного плану не відповідає вимогам державних будівельних норм, оскільки вимоги ДБН вимагають влаштування систем протипожежного захисту які працюють без втручання людини.

Отже, відсутність систем спрямованих на виявлення, гасіння пожежі та оповіщення людей про пожежу не може бути замінена на злагоджені дії оперативного персоналу, які не виключають «людського фактору», та може призвести до значних наслідків у разі загорання повітряних суден, чим створить загрозу життю та здоров`ю людей які працюють, перебувають на об`єкті, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі та понесення великих матеріальних втрат.

Разом з тим, щодо висновків суду першої інстанції про те, що відповідач у приписі вказував на порушення позивачем саме цих норм п. 1.1. та 1.2. ДБН В.2.5-56:2014, які було прийнято в часі пізніше і тому вони не підлягали застосуванню щодо вказаного об`єкта позивача, колегія суддів вважає такі помилковими, оскільки, виносячи припис відповідач має вказувати лише чинні на даний час нормативно-правові та інші акти, однак, при цьому, дані норми не встановлюють нових вимог, а лише дублюють вимоги попередніх, а відтак, оскільки як на момент проектування, введення в експлуатацію ангара 01.12.1975 (згідно акта прийому-передачі від 2003 року) так і на день проведення перевірки законодавство вимагає встановлення системи протипожежного захисту в ангарі, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині та скасування п. 56 та п. 60 припису відповідача про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 року.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо п. 108 Припису Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 року, колегія суддів зазначає наступне.

У п. 108 Припису вказано наступну вимогу: захисні споруди утримувати у постійній готовності до прийому персоналу (що є порушенням п.3.1 ДБН В.1.2-4-2006).

Пунктом 3.1 ДБН В.1.2-4-2006 визначено, що основним способом захисту населення від засобів масового ураження в особливий період та при надзвичайних ситуаціях у мирний час є укриття його у захисних спорудах (сховищах і протирадіаційних укриттях).

Із цією метою здійснюється накопичення необхідного фонду захисних споруд, які повинні використовуватись у мирний час для господарських, культурних і побутових потреб відповідно до п.1.5 ДБН В 2.2.5 у порядку, який визначається спеціально уповноваженим центральним органом влади з питань цивільного захисту (цивільної оборони) і затверджується Кабінетом Міністрів України.

Захисні споруди повинні приводитись у готовність до прийому громадян, які укриваються, у термін, що не перевищує 12 год., а на АЕС. хімічно небезпечних та пожежовибухонебезпечних об`єктах повинні утримуватись у постійній готовності до прийому персоналу, який буде укриватись.

Потреба у постійній готовності захисних споруд інших хімічно небезпечних об`єктів визначається завданням на розроблення інженерно-технічних заходів цивільного захисту.

Захисні споруди, які входять до складу хімічно небезпечних об`єктів і АЕС, необхідно включати у невідкладні об`єкти першої черги. При цьому введення в експлуатацію сховищ при будівництві АЕС слід передбачати до фізичного пуску першого енергоблоку.

Згідно з вимогами п. 3.2 ДБН В.1.2-4-2006 фонд захисних споруд для працюючих та службовців (найбільшої працюючої зміни) підприємств створюється на території цих підприємств або поблизу них. а для решти населення - у районах житлової забудови.

Відповідно до вимог п. 3.4 ДБН В.1.2-4-2006 створення фонду захисних споруд здійснюється завчасно шляхом:

а) комплексного освоєння підземного простору міст і населених пунктів для взаємопогодже ного розміщення у ньому споруд і приміщень соціально-побутового, виробничого і господарського призначення з урахуванням необхідності пристосування і використання частини їх для захисту населення, а саме: пристосування під захисні споруди підвальних приміщень, що будуються, та в існуючих будівлях і спорудах різного призначення; пристосування під захисні споруди існуючих і таких, що будуються, окремо розміщених заглиблених споруд різного призначення; пристосування під сховища метрополітенів; пристосування для захисту населення підземних гірничих виробок, печер та інших підземних просторів;

б) пристосування під захисні споруди приміщень у цокольних і наземних поверхах існуючих і таких, що будуються, будівлях та спорудах;

в) будівництво окремо розміщених захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони).

Як вбачається з п. 3.9 ДБН В.1.2-4-2006, захист персоналу працюючої зміни підприємств із видобутку корисних копалин повинен, як правило, передбачатись у захисних спорудах, розміщених у підземних гірничих виробках шахт і рудників.

Якщо захист в указаних спорудах неможливий для працюючих на поверхні, їх укриття необхідно передбачати в інших захисних спорудах відповідно до п.3.4 цих Норм.

Згідно з вимогами п. 3.10 ДБН В.1.2-4-2006 при чисельності працюючої зміни на підприємствах 50 чол. і менше допускається будівництво захисних споруд, які забезпечують укриття найбільшої працюючої зміни групи підприємств.

Пунктом 10 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 р. № 138 (далі - Порядок) встановлено, що балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд, конструкцій і обладнання, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення їх у готовність до використання за призначенням у строк, визначений паспортом захисної споруди, але не більше 12 годин.

Згідно з п. 18 Порядку паперовий облік фонду захисних споруд здійснюється шляхом складення паспорта захисної споруди, облікової картки захисної споруди, ведення книги обліку захисних споруд і книги обліку споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, зразки яких визначаються МВС.

Відповідно до вимог п. 20 Порядку паспорт та облікова картка захисної споруди складаються балансоутримувачем після прийняття в експлуатацію завершеної будівництвом захисної споруди або за результатами її технічної інвентаризації як об`єкта нерухомого майна.

Згідно з вимогами п. 21 та п. 22 Порядку з метою присвоєння захисній споруді облікового номера балансоутримувач захисних споруд подає районним, районним у мм. Києві та Севастополі держадміністраціям, органам місцевого самоврядування, до повноважень яких належать питання створення та обліку захисних споруд на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць, три примірники карток, оригінали та дві завірені ними копії паспорта на кожну захисну споруду.

У разі присвоєння захисній споруді облікового номера один примірник картки та оригінал паспорта з відповідною відміткою повертаються балансоутримувачу, другий примірник картки та копія паспорта залишаються у районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністраціях, органах місцевого самоврядування, третій примірник картки та копія паспорта надсилаються Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським держадміністраціям для організації ведення обліку фонду захисних споруд на території відповідних територіально-адміністративних одиниць.

Колегією суддів встановлено, що позивач утримує на балансі чотири захисні споруди та на кожну захисну споруду має складений паспорт відповідно до вимог законодавства України. Усі паспорти на захисні споруди складено відповідно до вимог чинної на час складання паспортів Інструкції щодо утримання захисних споруд цивільної оборони у мирний час, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи 9 жовтня 2006 р. № 653 (далі - Інструкція).

Частиною 8 п. 1 Інструкції визначено, що статус захисної споруди, її основні технічні характеристики визначаються паспортом сховища (протирадіаційного укриття) (додаток 1), підписаним керівником експлуатуючої організації і представником управління (відділу) з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста (району)

Так, колегією суддів встановлено, що позивач має наступні паспорти з таким змістом:

- паспорт сховища (протирадіаційного укриття) № 129504, з якого вбачається, що об`єкт: будинок АРС-2 служби ПАРЗП належить позивачу, проект затверджений «Украеропроект», призначення сховища (протирадіаційне укриття) у мирний час за призначенням, дата прийняття в експлуатацію: 8 грудня 1986 р., час приведення сховища (протирадіаційного укриття) у готовність: 6 годин, дата заповнення паспорта 22 березня 2011 р., керівник організації, яка експлуатує захисну споруду: Генеральний директор позивача, представник управління (відділу) з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста (району): начальник відділу Парнак І.М. - підписано та скріплено печаткою Виконавчого комітету Бориспільської міської ради;

- паспорт сховища (протирадіаційного укриття) № 129530, об`єкт: термінал «В» належить позивачу, проект затверджений «Київпроект» МЦА, призначення сховища (протирадіаційне укриття) у мирний час для господарських потреб АВК, дата прийняття в експлуатацію: 11 вересня 1996 р., час приведення сховища (протирадіаційного укриття) у готовність: 12 годин, дата заповнення паспорта 22 березня 2011 р., керівник організації, яка експлуатує захисну споруду: Генеральний директор позивача представник управління (відділу) з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста (району): начальник відділу Парнак І.М. - підписано та скріплено печаткою Виконавчого комітету Бориспільської міської ради;

- паспорт сховища (протирадіаційного укриття) № 129503, об`єкт: будинок РЕМ бази РСТЗП, належить позивачу, проект затверджений «Украеропроект», призначення сховища (протирадіаційне укриття) у мирний час: за призначенням, дата прийняття в експлуатацію: 30 грудня 1982 р., час приведення сховища (протирадіаційного укриття) у готовність: 6 годин, дата заповнення паспорта 22 березня 2011 р., керівник організації, яка експлуатує захисну споруду: Генеральний директор Позивача, представник управління (відділу) з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста (району):начальник відділу Парнак І.М. - підписано та скріплено печаткою Виконавчого комітету Бориспільської міської ради;

- паспорт сховища (протирадіаційного укриття) № 129502, об`єкт: біля будинку митниці, належить позивачу, проект затверджений «Украеропроект», призначення сховища (протирадіаційне укриття) у мирний час: Клас ЦО, ПУ ЦО, за призначенням, дата прийняття в експлуатацію: 30 вересня 1980 р., час приведення сховища (протирадіаційного укриття) у готовність: 6 годин, дата заповнення паспорта 22 березня 2011 р., керівник організації, яка експлуатує захисну споруду: Генеральний директор позивача, представник управління (відділу) з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста (району): начальник відділу Парнак І.М. - підписано та скріплено печаткою Виконавчого комітету Бориспільської міської ради.

Колегією суддів встановлено, що зазначені захисні споруди мають затверджені проекти, введені в експлуатацію та мають чинні паспорти, складені відповідно до вимог Інструкції та Порядку.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідачем під час проведення перевірки та складання припису, безпідставно не враховано зміст наявних у позивача паспортів захисних споруд.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до вимог ДБН В.1.2-4-2006 улаштування захисних споруд є способом запобігти масового ураження населення.

Крім того, в пункті 1.1 ДБН В.2.2-5-97 Будинки і споруди. Захисні споруди цивільної оборони, визначено, що захисні споруди цивільної оборони призначаються для захисту в мирний час персоналу, який переховується від наслідків аварій, катастроф та стихійного лиха, які загрожують масовому ураженню людей, а також у воєнний час - від сучасної зброї масового ураження.

Приміщення з масовим перебуванням людей - приміщення (зали і фойє театрів, кінотеатрів, зали засідання, нарад, лекційні, аудиторії, ресторани, вестибюлі, касові зали, виробничі тощо) з постійним або тимчасовим перебуванням людей (крім аварійних ситуацій) чисельністю більше ніж одна людина на 1 м. кв. приміщення площею 50 м. кв. і більше (ДБН В.2.5-56:2010).

Відповідно до встановлених критеріїв суб`єкти господарювання незалежно від форм власності та видів господарської діяльності з урахуванням значення прийнятного ризику для життєдіяльності щодо пожежної безпеки, об`єкти з масовим перебуванням людей належать до суб`єктів господарювання з високим ступенем прийнятного ризику (постанова Кабінету Міністрів України № 1324 від 14 листопада 2007 р.).

Відповідачем не доведено ознаки призначення цих споруд для масового перебування людей. На підтвердження того, що на складах перебуває менше ніж 50 осіб, позивач надав копію розрахунку найбільшої працюючої зміни служби паливо-мастильних матеріалів ДП МА «Бориспіль».

Колегією суддів встановлено, що позивач у своїй діяльності керується Планом цивільного захисту ДП МА «Бориспіль» від 28 квітня 2015 р. № 16-06-7 (далі - План), який погоджений в.о. начальника відділу з питань НС та ЦЗ населення Бориспільського міськвиконкому, начальником Бориспільського районного відділу ГУДСНС України у Київській області, Комісією з питань НС ДП МА «Бориспіль» та затверджений наказом генерального директора ДП МА «Бориспіль» від 8 травня 2015 р. № 01-07-120.

Відповідно до частини 1 «Реагування на надзвичайні ситуації» плану від 6 травня 2015 р. № 16-06-7, а саме, п. 13 «Організація укриття працівників ДПМА «Бориспіль» в захисних спорудах цивільного захисту» плану встановлено, що відповідно до ст. 32 КЦЗ України укриттю в ЗС ЦЗ підлягають працівники найбільшої працюючої зміни суб`єктів господарювання, які продовжують свою діяльність в особливий період.

Згідно з вимогами абз. 3 п. 15 Плану при загрозі або виникненні надзвичайних ситуацій мирного часу проводиться екстрена евакуація під керівництвом змінного начальника аеропорту та начальників змін, структурних підрозділів підприємства.

Колегія суддів зазначає, що порядок евакуації персоналу та пасажирів із терміналу аеропорту визначений в процедурі Б-15 Аварійного плану «Евакуація пасажирів із Терміналу (терміналів) ДПМА «Бориспіль» (додаток 17), а укриття персоналу в мирний час в захисних спорудах не передбачається.

Дослідивши всі наявні обставини справи щодо п. 108 Припису, суд апеляційної інстанції зазначає, що укриттю в захисних спорудах цивільного захисту, що створені в ДП МА «Бориспіль», відповідно до вимог пункту 3 статті 32 Кодексу цивільного захисту України підлягають працівники найбільшої працюючої зміни підприємства, які продовжують свою діяльність в особливий період. Аналогічну норму щодо укриття працівників містить і додаток 1 до ДБН В. 2.2-5-97 «Будинки і споруди. Захисні споруди цивільної оборони».

При цьому, вимоги п.108 припису ґрунтуються також на посиланні відповідача на приписи п.13. ст.32 КЦЗ України, якою визначено перелік захисних споруд, що перебувають у постійній готовності до використання за призначенням:

1) в яких розташовані пункти управління;

2) призначених для укриття працівників суб`єктів господарювання, що мають об`єкти підвищеної небезпеки;

3) розташованих у зонах спостереження атомних електростанцій та призначених для укриття населення під час радіаційних аварій.

Відповідач стверджує, що згідно з державним реєстром об`єктів підвищеної небезпеки на території позивача знаходяться два об`єкти підвищеної небезпеки, а в одній із споруд передбачено розміщення пункту управління.

Надаючи оцінку цим доводам та аргументам відповідача, колегія суддів зазначає твердження відповідача щодо розміщення у захисних спорудах пункту управління не підтверджено конкретними документами, а згідно з наданими позивачем паспортами захисних споруд вони є сховищами, призначеними для протирадіаційного укриття у мирний час.

Як встановлено судом і зазначено вище, ці споруди призначено для укриття працюючої зміни, чисельність якої не перевищує 50 осіб.

Згідно з наявними в матеріалах справи відомостями з державного реєстру про об`єкти підвищеної небезпеки по Київській області за 2018 рік, підприємство позивача та вказані у приписі об`єкти позивача у цьому реєстрі відсутні (а.с.178-188, т.1).

Колегія суддів бере до уваги Закон України "Про об`єкти підвищеної небезпеки" та вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки», згідно з пунктом 24 якої включення об`єкта підвищеної небезпеки до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки здійснюється протягом 30 робочих днів після подання суб`єктом господарювання до територіального органу Держпраці повідомлення про результати ідентифікації. Згідно з вимогами вказаної постанови ведення такого реєстру є обов`язковим, відомості про внесення до реєстру об`єктів надсилаються відповідним органам та опубліковуються у друкованих засобах масової інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем складено повідомлення про ідентифікацію об`єктів підвищеної небезпеки, проте їх не було включено до державного реєстру, який ведеться органом Держпраці.

Разом з тим, в апеляційній скарзі відповідач вказує, що згідно відповіді Головного управління Держпраці у Київській області від 13.09.2019 № 54/3/19/14632 станом на 2019 рік у Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки зареєстровано 2 об`єкти Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», і, таким чином, у разі наявності на об`єкті у суб`єкта господарювання об`єктів підвищеної небезпеки, захисні споруди повинні утримуватися в постійній готовності без виключень.

Щодо таких доводів та наданих на їх підтвердження доказів, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідь Головного управління Держпраці у Київській області № 54/3/19/14632 датована 13.09.2019, та міститься відомості, що станом на 2019 рік у Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки зареєстровано 2 об`єкти Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», разом з тим, невідомо, коли саме вказані об`єкти були внесені у Реєстр, при цьому у Приписі №1 від 25.01.2019 не міститься посилань на такі відомості в Реєстрі.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що згідно з державним реєстром об`єктів підвищеної небезпеки на території позивача знаходяться два об`єкти підвищеної небезпеки, а в одній із споруд передбачено розміщення пункту управління.

Крім того, з цих же підстав колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на складені ДП МА «Бориспіль» документи щодо ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки, оскільки відповідачем не доведено, що ці об`єкти на момент проведення перевірки та складення Припису внесено до державного реєстру.

Таким чином, колегія суддів вказує, що на час прийняття п. 108 Припису та розгляду справи у суді першої інстанції, ДП МА «Бориспіль» було відсутнє в Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки, зокрема у відповідному розділі «Найменування та юридична адреса суб`єкта господарської діяльності», що було встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування п. 108 припису Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача є частково обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, при цьому доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції в частині визнання протиправними та скасування пунктів 56, 60 припису Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 року, та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи при невідповідності висновків суду обставинам справи, призвели до помилкового вирішення справи в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 56, 60 припису Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 року, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 56, 60 припису Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 року скасувати, та ухвали нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов