Справа № 580/4232/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2020 року справа № 580/4232/19
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

УСТАНОВИВ:

27.12.2019 Черкаський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) (далі позивач) звернувся у Черкаський окружний адміністративний суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі відповідач) на користь держави грошових коштів в сумі 12617,48 грн. за збитки, завдані державі.

Позов мотивовано тим, що за наслідками фінансового аудиту встановлено, що в результаті неправомірних дій позивача, як колишнього начальника фінансово-економічної служби Військової частини польова пошта НОМЕР_3 , у 2014 році проведено безпідставну виплату коштів для здійснення компенсації податку з доходів фізичних осіб на суму 12617,48 грн. Тому позивач стверджує, що відповідач заподіяв грошові збитки, які просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою суду від 28.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та повідомлено сторін про строки для надання клопотань про виклик їх у судове засідання. Згідно з даними рекомендованих повідомлень вказану ухвалу відповідач отримав 08.01.2020, а позивач 06.01.2020.

15.01.2020 відповідач надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що факт неправомірної виплати вищевказаних коштів зафіксований в аудиторському звіті від 05.03.2015 №234/1/31/10, а не за наслідками аудиту, який проводився у 2019 році. Стверджує, що нарахування і виплата грошового забезпечення та компенсація прибуткового податку проводилась на законних підставах.

Оскільки сторони обгрунтованих клопотань про розгляд справи з їх повідомленням (викликом у судове засідання) суду не надали, зважаючи на відсутність необхідності призначення у справі експертизи, виклику та допиту свідків, суд вирішив розглянути справу у спрощеному провадженні без виклику сторін (у письмовому провадженні) на підставі письмових доказів.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Рапортом начальника відділу фінансового забезпечення С.Дем`яненка повідомлено військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до аудиторського звіту від 19.07.2019 №234/1/21/24 внесено пропозиції щодо прийняття рішення стосовно безпідставної виплати коштів для здійснення компенсації податку з доходів фізичних осіб військовослужбовцям Військової частини польова пошта НОМЕР_3 на суму 12617,48грн.

Наказом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.08.2019 №283 призначено та доручено провести службове розслідування у т.ч. за вищевказаним фактом.

28.08.2019 військовий комісар Черкаського обласного військового комісаріату затвердив акт проведення службового розслідування (далі Акт). У ньому зафіксовано, що розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини польова пошта НОМЕР_3 з виплати коштів для здійснення компенсації податку з доходів фізичних осіб січень 2014 року січень 2015 року підписувались відповідачем. Запропоновано помічнику військового комісара з правової роботи забезпечити стягнення у судовому порядку 12617,48грн. з колишнього начальника фінансово-економічної служби Військової частини польова пошта НОМЕР_3 ОСОБА_1 , причетного до завдання збитків Державному бюджету України, який здійснював розрахунок військовослужбовців у 2014 році.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.08.2019 №299 наказано підготувати позов до суду з вищевказаного питання.

Тому позивач звернувся в суд вказаною позовною заявою.

Оцінюючи доводи позивача, що виплачені відповідачем колишнім військовослужбовця кошти є нанесеними збитками, суд врахував, що станом на час виникнення спірних правовідносин підстави та порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців та призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами регулює Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР (далі Положення №243/95-ВР).

Згідно з п.2 вказаного Положення №243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Отже, для оцінки доводів позивача маю значення встановлення факту заподіння прямої дійсної шкоди, встановлення причин її виникнення та наслідків. При цьому, законодавчою умовою для стягнення шкоди є встановлення однієї з причин її виникнення: розкрадання, пошкодження майна, втрата або незаконне використання майна, погіршення або зниження його цінності. Додатково має бути встановлений наслідок такої шкоди - спричинення додаткових витрат для відновлення або придбання матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Крім того, на підставі п.3 Положення №243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Відповідно до абз.2 п.17 Положення №243/95-ВР у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

На підставі п.19 Положення №243/95-ВР розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступень вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Тобто, за вимогами вказаного Положення передбачено, що військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди, протиправної їх поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вини у заподіянні шкоди.

Згідно з п.23 Положення №243/95-ВР, якщо вину військовослужбовця чи призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.

Доказів наявності такого наказу про стягнення з відповідача вищевказаних коштів суду не надано.

Наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.08.2019 №299, яким доручено помічнику військового комісара з правової роботи підготувати позов до суду на позивача, не є наказом про відшкодування збитків.

Оцінюючи доводи сторін щодо безпідставності виплати коштів для здійснення компенсації податку з доходів фізичних осіб на суму 12617,48грн. у період січень 2014 року січень 2015 року колишнім військовослужбовцям, суд врахував таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст.2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Згідно з ч.2 ст. 24 Закону №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до вимог абз.3 п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Отже, станом на день виключення військовослужбовця зі списків особового складу з ним має бути проведений повний розрахунок, у т.ч. з матеріального забезпечення.

Пунктом 168.5 ст.168 Податкового Кодексу України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок №44).

Пунктом 2 Порядку №44 встановлено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (п.3 Порядку №44).

Відповідно до положень пунктів 4, 5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, своєчасна виплата вказаного виду компенсації є обов`язком, а не правом. Військовослужбовці, звільнені з військової служби, мають право на виплату грошового забезпечення та на виплату компенсації витрат доходів цієї категорії громадян з податку доходів фізичних осіб.

З пояснювальної записки позивача від 24.02.2015 до аудиторського звіту суд встановив, що провести повністю розрахунок на день виключення військовослужбовців зі списків військова частина не мала, оскільки для цього необхідно подати заявку в ІНФОРМАЦІЯ_2 на відповідну суму та у подальшому зарахувати її на картковий рахунок військовослужбовця. Тому нарахування коштів здійснювалось на день виключення зі списків, а безпосередня виплата грошового забезпечення пізніше, після отримання коштів.

Отже, виплата відповідачем компенсації прибуткового податку військовослужбовцям під час безпосередньої виплати грошового забезпечення не суперечить викладеним нормам. Відповідні суми коштів призначені для використання за призначенням, оскільки фактично є виплаченими з порушенням законодавчого строку. При цьому, позивач не надав суду доказів з`ясування причин несвоєчасності такої виплати в контексті наявності достатніх коштів для своєчасного виконання відповідного обов`язку, а також доказів, що внаслідок несвоєчасної виплати ним понесені додаткові фінансові витрати.

Актом від 19.01.2018 №5/1 підтверджено знищення первинних фінансових документів за період з 2013-2014 роки, зокрема оборотних відомостей, фінансових звітів використання коштів тощо.

Отже, вищевказаним службовим розслідуванням, всупереч п.19 Положення №243/95-ВР, не встановлено та не доведено жодними доказами завдання дійсної прямої шкоди, заподіяння її відповідачем внаслідок дій, передбачених у вказаному вище п.2 Положення №243/95-ВР (розкрадання, пошкодження майна, втрата або незаконне використання майна, погіршення або зниження його цінності).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, відповідно до ч.2 ст.74 КАС України не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми згідно зі ст.76 КАС України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тому суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача та недоведеність заявлених позовних вимог до відповідача, який не є суб`єктом владних повноважень.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а сплачений відповідно до платіжного доручення від 20.12.2019 №2736 судовий збір на суму 1921,00грн. розподілу.

Керуючись ст.ст. 2-6, 9, 14, 138, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову Черкаського обласного військового комісаріату (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави грошових коштів в сумі 12617,48 грн. за збитки, завдані державі.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першо протягом 30 днів з складення повного тексту судового рішення.

Суддя А.М. Бабич

Рішення постановлене, складене у повному обсязі та підписане 26.02.2020.