Справа № 826/15594/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Мельничука В.П. Федотова І.В Борейка Д.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" про застосування заходів реагування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик", в якому просив застосувати заходи реагування у вигляді часткового зупинення експлуатації приміщень Публічного акціонерного товариства «Укрпластик», а саме: виробничого цеху, адміністративної будівлі, складських приміщень, розташованих за адресою: вул. Є. Сверстюка, 1 у Дніпровському районі м. Києва, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Застосовано заходи реагування у вигляді часткового зупинення експлуатації приміщень Публічного акціонерного товариства «Укрпластик» (, адреса: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 1), а саме: виробничого цеху, адміністративної будівлі, складських приміщень, розташованих за адресою: вул. Є. Сверстюка, 1 у Дніпровському районі м. Києва, до повного усунення всіх порушень, зазначених в акті перевірки від 30.07.2018 №287.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Публічне акціонерне товариство "Укрпластик" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що порушення виявлені позивачем ним частково усунуто, а ті порушення, які не усунуті, не несуть реальної загрози життю та / або здоров`ю людей під час експлуатації приміщень відповідача, а тому, були відсутні будь-які підстави для застосування відносно відповідача заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень.

09 січня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

19 лютого 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Дніпровським районним управлінням Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у м. Києві проведено планову перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання - ПАТ «Укрпластик» - вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за наслідками якої складено відповідний акт від 30 липня 2018 р. №287, в якому зафіксовано ряд порушень, виявлених під час здійснення перевірки.

Надалі, Дніпровським районним управлінням Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у м. Києві проведено позапланову перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання - ПАТ «Укрпластик» - вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за наслідками якої складено відповідний акт від 24 жовтня 2018 року №363.

Співставляючи зміст актів від 30 липня 2018 р. №287 та від 24 жовтня 2018 року №363, вбачається, що ПАТ «Укрпластик» усунуто порушення, зазначені у п.п. 1, 2, 4, 5, 7, 9, 21, 25, 26, 28, 29, 30, 31, 32, 34, 35, 37, 40, 41 та 42 розділу «Опис виявлених порушень» акту від 30 липня 2018 року №287.

Також, Дніпровським районним управлінням Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у м. Києві проведено позапланову перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання - ПАТ «Укрпластик» - вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за наслідками якої складено відповідний акт від 23 листопада 2018 року №414, враховуючи зміст якого, усунуто порушення, зазначені у п.п. 6, 10, 17, 22, 36 розділу «Опис виявлених порушень» акту від 30 липня 2018 р. №287.

Пізніше, Дніпровським районним управлінням Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у м. Києві проведено позапланову перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання - ПАТ «Укрпластик» - вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за наслідками якої складено відповідний акт від 09 січня 2019 року №1, у відповідності до якого, усунуто порушення, зазначені у п.п. 8, 14, 18, 19, 33, 38 та 39 розділу «Опис виявлених порушень» акту від 30 липня 2018 №287.

Позивач, вважаючи порушення у сферах пожежної і техногенної безпеки, а також цивільного захисту, які залишились неусунутими такими, що мають за собою наслідок у вигляді застосування заходів реагування, звернувся з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до частини 1 статті 1 вищевказаного Закону, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій. Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

В силу частини 1 статті 3 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності.

Частиною 7 статті 7 Закону №877-V визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Статтею 47 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до статті 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять, зокрема, органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду.

Згідно Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16 січня 2013 року № 20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України.

В силу п. 6 вищевказаного Положення, ДСНС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Нормами пункту 3 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій передбачено, що до основних завдань ДСНС України віднесено здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

Відповідно до статті 66 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Пунктом 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки віднесено звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

В силу частини 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами. Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві просило суд застосувати заходи реагування у вигляді часткового зупинення експлуатації приміщень Публічного акціонерного товариства «Укрпластик», а саме: виробничого цеху, адміністративної будівлі, складських приміщень, розташованих за адресою: вул. Є. Сверстюка, 1 у Дніпровському районі м. Києва, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надано суду доказів усунення всіх порушень, вказаних в акті перевірки від 30 липня 2018 року №287, з урахуванням повторних актів від 24 жовтня 2018 року №363, від 23 листопада 2018 року №414, а також, від 09 січня 2019 року №1, а тому, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог шляхом застосування заходів реагування у вигляді часткового зупинення експлуатації приміщень Публічного акціонерного товариства «Укрпластик», а саме: виробничого цеху, адміністративної будівлі, складських приміщень, розташованих за адресою: вул. Є. Сверстюка, 1 у Дніпровському районі м. Києва, до повного усунення всіх порушень, зазначених в акті перевірки від 30 липня 2018 року №287.

Апелянт посилається на те, що ним неодноразово усувалися зазначені в актах порушення. Порушення, які не усунуті не несуть реальної загрози життю та / або здоров`ю людей під час експлуатації приміщень відповідача, а тому, були відсутні будь-які підстави для застосування відносно відповідача заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень.

Разом з цим, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві у відзиві на апеляційну скаргу зазначило, що на об`єкті перевірки апелянта залишилося не усунутими 9 порушень, а саме:

- будівлі адміністративного та виробничого корпусів, окремі виробничі, побутові, складські приміщення, споруди та ангари (розташовані на території підприємства) не обладнані системою пожежної сигналізації, в порушення вимог п. 3.15, п. 5.1 п. 5.3, Додатку А Таблиці А.1 Державних будівельних норм ДБН В.2.5- 56;2014 „Системи протипожежного захисту";

- приміщення складу готової продукції не дообладнані автоматичною системою пожежогасіння, в порушення вимог п. 3.15, п. 5.1 п. 5.3, Додатку А Таблиці А.1 Державних будівельних норм ДБН В.2.5-56;2014 "Системи протипожежного захисту";

- приміщення складу полуфабрикатів не обладнані автоматичною системою пожежогасіння, в порушення вимог п. 3.15, п. 5.1 п. 5.3, Додатку А Таблиці А.1 Державних будівельних норм ДБН В.2.5-56;2014 "Системи протипожежного захисту";

- не всі виробничі, складські, адміністративні, побутові будівлі споруди та приміщення, розташовані на території підприємства, обладнані системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей;

- тип заповнення прорізів у протипожежних перешкодах не відповідає вимогам державних будівельних норм, а саме: отвори у протипожежних стінах, перегородках, які сполучають виробничі приміщення між собою та складські приміщення головного виробничого корпусу не обладнані захисними пристоями (протипожеженими дверима, вогнезахисними клапанами, водяними завісами тощо) проти поширення вогню та продуктів горіння в порушення вимог п. 64 ДБН В. 1.1-7- 2016 „Пожежна безпека об`єктів будівництва";

- коридор головного виробничого цеху № 2 не обладнаний аварійною протидимною вентиляцією для видалення диму при пожежі, в порушення вимог п. 10.2.4 ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту";

- не подана затверджена у встановленому порядку проектна документація, або відповідні акти введення в експлуатацію реконструйованих та нових виробничих об`єктів (будівель, споруд) розташованих на території підприємства, чи декларація відповідності об`єкта вимогам пожежної безпеки;

- не виконаний протипожежний розрив, згідно вимог будівельних норм між головним виробничим корпусом та будівлею транспортного цеху;

- сходові клітини типу II 4, які розташовані у головному виробничому корпусі не обладнані підпором повітря до сходової клітки в разі пожежі та із виходом на кожному поверсі через протипожежний тамбур шлюз 1-го тину в порушення вимог таблиці 5 ДБН В. 1.1-7-2016 "Пожежна безпека об`єктів будівництва".

Головне управління наголошує, що порушення, які є в наявності на об`єкті перевірки не є формальними та підлягають негайному усуненню. Дії Головного управління при зверненні до суду мають запобіжний характер на попередження надзвичайної ситуації з метою уникнення її фактичного настання.

Також, представник «Укрпластик» під час апеляційного розгляду справи повідомив, що ним усунуто ще два порушення, однак, лист від 12 лютого 2020 року № 10/1-136 з усуненими порушеннями був поданий позивачу 13 лютого 2020 року.

Зазначив, що відповідач не відмовляється від усунення порушень, згідно з Акта № 300 від 19 квітня 2019 року, однак, усунення решти порушень потребує значних фінансових ресурсів та додаткового часу (від 10 до 12 місяців), що підтверджується листом ПП «Експерт Секьюріті» від 25 жовтня 2019 року № ЕС-25/10/19 з попереднім бюджетом реалізації проектів по обладнанню приміщень ПАТ «УКРПЛАСТИК» протипожежними системами, розробленим ПП «Експерт Секьюріті» та Загальною вартістю впровадження пожежної сигналізації та системи оповіщення (згідно розроблених проектів) системи пінного пожежогасіння «Цех виготовлення, пакування та складування продукції» (нове проектування), системи порошкового пожежогасіння «Дільниця флексодруку, виготовлення плівок, глибокого друку» (копії яких додано ним до клопотання про долучення доказів від 19 лютого 2020 року).

Колегія суддів зазначає, що кожне порушення правил пожежної безпеки несе в собі потенційний ризик, як настання надзвичайної ситуації, так і ризик ускладнення евакуації у випадку пожежі та затягування у часі процесу ліквідації надзвичайної ситуації.

Кожне з виявлених порушень створює очевидну загрозу життю та здоров`ю людей, а сукупність цих порушень вказує на максимальний ступінь такої загрози, що є неприпустимим і вимагає застосування відповідних заходів реагування.

Доводи відповідача про те, що порушення, які залишились не усунутими не несуть загрозу життю та / або здоров`ю людей - не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, адже, порушення правил пожежної безпеки може призвести до надзвичайних ситуацій, а існування хоча б одного з порушень, виявлених позивачем, як таких, що загрожують життю, є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до відповідача заходів реагування у вигляді повної зупинки експлуатації приміщень.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що застосування заходів реагування у вигляді часткового зупинення експлуатації визначених позивачем приміщень відповідача є заходом, направленим на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів вважає, що вищезазначені порушення правил пожежної безпеки, які не усунені відповідачем, не є формальними та стосуються суттєвих недоліків у протипожежній системі, що, у свою чергу, унеможливлює, забезпечити безпеку працівників та відвідувачів, в разі виникнення пожежі чи іншої надзвичайної ситуації.

Чинне законодавство не містить визначення поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей, вказане поняття є оціночним. Разом з тим, порушення відповідачем протипожежних норм у їх сукупності створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей, гарантованого рівня безпеки, оскільки, такі порушення впливають на забезпечення безпеки роботи підприємства у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі чи аварії; самій ліквідації пожежі, аварії, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків; евакуації людей та їх захисту від наслідків пожежі, аварії, надзвичайної ситуації індивідуальними засобами захисту органів дихання і шкіри, тощо.

Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Відповідно до статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

При цьому, колегія суддів враховує, що застосований до відповідача захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім того, застосований до апелянта захід реагування має, також, спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Також, такий захід реагування, як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 28 лютого 2019 року у справі №810/2400/18.

Оскільки на час розгляду справи доказів, які б свідчили про повне усунення порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, відповідачем надано не було, а ті порушення, які залишались, продовжують створювати загрозу життю та здоров`ю людей, колегія суддів вважає, що наявність наведених порушень вимог протипожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно застосовано заходи реагування у вигляді часткового зупинення експлуатації приміщень Публічного акціонерного товариства «Укрпластик» (, адреса: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 1), а саме: виробничого цеху, адміністративної будівлі, складських приміщень, розташованих за адресою: вул. Є. Сверстюка, 1 у Дніпровському районі м. Києва, до повного усунення всіх порушень, зазначених в акті перевірки від 30.07.2018 №287.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Мельничук В.П. Федотов І.В.
Повний текст постанови виготовлено 24.02.2020 року