Справа № 160/406/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 лютого 2020 року Справа №160/406/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №160/406/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 року по справі №160/406/19 або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, в якій позивач, посилаючись, зокрема, на ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд:

-звільнити заявника від сплати судового збору відповідно до ст. 5 ЗУ "Про судовий збір";

-поновити пропущений строк звернення до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень;

-встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 року по справі №160/406/19;

-зобов`язати суб`єкта владних повноважень, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, подати у встановлений строк звіт про виконання рішення суду та накласти штраф.

В обґрунтування даної заяви ОСОБА_1 зазначила, що вищезазначеним рішення суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 18.09.2018 р. про призначення ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, як вдові військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно чинного законодавства, однак заявник стверджує, що відповідачем дане рішення суду не виконується. Заявник зазначила, що пенсійним органом було проігноровано існуюче рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №212/11426/14 та протиправно відмовило позивачу у призначенні останній пенсії по втраті годувальника. ОСОБА_1 зазначила, що 22.03.2019 р. повторно звернулась з листом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з проханням виконати рішення суду по справі №160/406/19 та отримала дві відповіді, в яких їй повторно було відмовлено у призначення пенсії по втраті годувальника з підстав того, що чоловік позивача не є військовослужбовцем. Надалі 20.08.2019 р. позивач повторно звернулась до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника з посиланням на рішення суду по справі №212/11426/14, однак пенсійний орган у відповіді від 02.09.2019 р. запропонував заявнику звернутись до Покровського відділу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Зі змісту отриманої ОСОБА_1 відповіді на скаргу від 10.12.2019 р. заявник дізналася, що на думку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області останнім виконано рішення суду по справі №160/406/19 в межах покладених судом на пенсійний орган зобов`язань шляхом повторного розгляду заяви позивача та відмови у призначенні їй пенсії відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". При цьому, заявник зауважує, що відповідачем дійсно повторно розглянуто її заяву, однак одночасно проігноровано посилання суду на статтю 37 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та визнання позивачу пенсії по втраті годувальника, як вдові військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно чинного законодавства. Також заявник повідомила суд про факт відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду по справі №160/406/19.

Стосовно вищезазначеної заяви ОСОБА_1 варто зазначити, що не зважаючи на зазначену позивачем назву заяви та посилання позивача на приписи статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у прохальній частині заяви ОСОБА_1 не заявлено вимог щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 року по справі №160/406/19 або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, в той час як позивач фактично просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, зобов`язати відповідача подати у встановлений строк звіт про виконання рішення суду та накласти штраф.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

При цьому ч. 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено відповідні вимоги до заяви, що подається на підставі ст. 383 КАС України.

Суд зазначає, що з системного аналізу ст. ст. 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що виокремлення у окремі статті таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України), законодавець, розмежовуючи види судового контролю за виконанням судового рішення, тим самим розділив і види заяв, з якими звертається позивач до суду та, відповідно, - наявність чи відсутність вимог до оформлення кожної з них.

Крім того, суд зазначає, що ст. 382 та ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено і різні порядки розгляду заяв, поданих відповідно до цих норм.

Слід зауважити, що питання встановлення судового контролю врегульовано статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, що не містить застережень стосовно строку подачі такої заяви та за подання якої нормами Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір" не передбачено вимоги щодо сплати судового збору.

Відповідно до частини 3 статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України - заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

За викладених обставин, враховуючи приписи статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, заяву ОСОБА_1 розглянуто за наявними матеріалами в справі, в порядку письмового провадження.

При вирішенні заяви про встановлення контролю за виконанням судового рішення, суд виходить з наступного.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року по справі №160/406/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправним лист відмову №Л15113-18 від 27.09.2018 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про призначення ОСОБА_1 , пенсії згідно ст. 37 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.09.2018 р. про призначення пенсії по втраті годувальника, як вдові військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно чинного законодавства. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Зазначене рішення суду було оскаржено ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2019 р. по справі №160/406/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

У відповідності до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України - рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року по справі №160/406/19 набрало законної сили - 05.08.2019 р.

15 жовтня 2019 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №160/406/19 стосовно виконання вищезазначеного рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.09.2018 р. про призначення пенсії по втраті годувальника, як вдові військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно чинного законодавства.

Даний виконавчий лист ОСОБА_1 було пред`явлено до примусового виконання до територіального органу державної виконавчої служби.

08 листопада 2019 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Куліковською А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60520604 за вищезазначеним виконавчим документом, яке надалі прийнято до виконання правонаступником даного державного органу згідно постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Куліковської А.О. від 08 січня 2020 р.

Особливості судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративних справах врегульовано статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, аналіз статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень - відповідача подати звіт про виконання судового рішення є однією із форм судового контролю за виконанням ухваленого судового рішення та може бути застосовано судом під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, надати звіт про виконання судового рішення, після його надходження - розгляду поданого звіту, а за наслідками розгляду поданого звіту або в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту або накладенням штрафу на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Водночас, застосування інституту судового контролю є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічні висновки містить додаткова постанова Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі №235/7638/16-а.

Таким чином, питання щодо встановлення судового контролю вирішується судом під час ухвалення рішення по суті, а результати розгляду відповідного питання відображаються у резолютивній частині ухваленого судового рішення.

Водночас, у резолютивній частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року по справі №160/406/19 судом не встановлено судовий контроль за виконанням даного рішення.

Відповідно до правової позиції, що викладена в ухвалі Верховного Суду від 10 грудня 2018 р. у справі № 807/2358/15, у разі звернення позивача із заявою про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття рішення у справі суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви.

Згідно із положеннями частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, як було зазначено вище, з метою виконання судового рішення у справі №160/406/19 позивачу було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Отже, заходи примусового виконання рішень здійснюються у спосіб та в порядку, які встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

Також слід зауважити, що накладенню на суб`єкта владних повноважень штрафу у відповідності до положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передує питання що встановлення судового контролю за виконання рішення суду у вигляді зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений звіт про виконання судового рішення, у зв`язку з чим вимогою заявника саме про накладення штрафу є безпідставною.

З огляду на викладене суд не знаходить достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року шляхом зобов`язання органу Пенсійного фонду подати звіт про його виконання та накласти штраф.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №160/406/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко