Справа № 638/14537/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 р. Справа № 638/14537/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Подус Г.С., пр. Перемоги, 52в, м. Харків, Харківська, 61202, по справі № 638/14537/19

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС України в Харківській області

про скасування Мирових угод про припинення провадження в справі про порушення митних правил та стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Харківської митниці ДФС про скасування Мирових угод про припинення провадження в справі про порушення митних правил та стягнення безпідставно отриманих коштів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.11.2019 відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що судовим рішенням по справі №520/8767/18 встановлено відсутність порушень ТОВ «КЛІМА ПЛЮС» порядку сплати митних платежів. А тому позивач вважає, що це свідчить про відсутність в діях уповноваженої особи ТОВ «КЛІМА ПЛЮС», директора Конишева ОСОБА_2 ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, що стали підставою для сплати ним 66526,18 грн. Зважаючи на відсутність факту вчинення позивачем адмінпроступку та безпідставності сплати 300% несплаченої суми митних платежів, що дорівнює сумі штрафу, передбаченого санкцією ст. 485 Митного кодексу України, рішення суду першої інстанції слід скасувати.

На підставі ч. 1 ст. 308, п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил від 11.05.2018 року №874/80700/18 та протокол від 08.06.2018 р. №1064/80700/18.

07.08.2018 року між Конишевим О.О. та Харківською митницею ДФС укладено мирову угоду про припинення провадження в справі про порушення митних правил від 08.06.2018 №1064/80700/18 шляхом компромісу.

18.09.2018 року між ОСОБА_1 та Харківською митницею ДФС укладено мирову угоду про припинення провадження в справі про порушення митних правил від 11.05.2018 №0874/80700/18.

Відповідно п. 1 вищевказаних мирових угод, особа визнає факт вчинення нею порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Особа ОСОБА_1 зобов`язується внести до державного бюджету кошти, що складає 300% несплаченої суми митних платежів та дорівнює сумі штрафу передбаченого санкцією ст. 485 Митного кодексу України.

Згідно з п. 5 Мирової угоди, митниця у разі виконання особою умов мирової угоди зобов`язується припинити провадження в справі про порушення митних правил.

ОСОБА_1 виконав умови мирових угод від 07.08.2018 року та 18.09.2018 року та сплатив кошти у розмірі 4239,99 грн. та 62186,19 грн. (а.с. 13,14)

Провадження в справі про порушення митних правил було припинено на підставі мирових угод 08.06.2018 №1064/80700/18 та від 11.05.2018 №0874/80700/18.

Посилаючись на той факт, що протокол про порушення митних правил від 11.05.2018 року №874/80700/18 та протокол від 08.06.2018 р. №1064/80700/18 було винесено на підставі Рішення ВКТ УАМП від 11.05.2018 року №КТ-UA-2018, яке було скасовано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 року, вважає необхідним скасувати мирову угоду про припинення провадження по справі про порушення митних правил від 08.06.2018 №1064/80700/18 та від 11.05.2018 №0874/80700/18 та стягнути на користь позивача зайво перераховані кошти в сумі 66526,18 грн.

Приймаючи рішення по суті, суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (ч. 1 ст. 4 КАС України).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За ч. 1 ст. 529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Частиною 4 статті 529 МК України встановлено, що скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 521 МК України, визначено порядок прийняття компромісу у справі про порушення митних правил, а саме: за відсутності в діях особи, яка вчинила порушення митних правил, ознак кримінального правопорушення провадження у справі про це правопорушення може бути припинено шляхом компромісу.

Тобто мирова угода за своєю суттю не є рішенням суб`єкта владних повноважень внаслідок вчинення ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, а є компромісом між особою та органом доходів і зборів, посадова особа якого здійснює провадження у справі.

Отже вказана мирова угода не може бути предметом публічно-правового спору, що виключає можливість її оскарження в адміністративному судочинстві.

Крім того, відповідно до ч.7 ст.521 МК України, мирова угода у справі про порушення митних правил оскарженню не підлягає.

Згідно з ч. 8 ст. 521 МК України, у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу особа, яка вчинила це правопорушення, вважається такою, що не була притягнута за нього до адміністративної відповідальності.

Враховуючи предмет спору, а також права та інтереси, за захистом яких позивач звернувся до суду з даним позовом, висновки про те, що відповідач є суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах, не доводить публічно-правовий характер останніх, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що даний спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, відтак відсутні підстави для розгляду справи у порядку адміністративного судочинства.

Оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, всі ніші доводи учасників справи по суті спору судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені обставини у справі, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку адміністративного судочинства, тому ухвалене судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої ч. 1 ст. 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Проте, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів і не поширює свою дію на правові ситуації, що вимагають інших форм захисту від стверджуваних порушень прав чи інтересів.

Крім того, поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в ширшому значенні, тобто поняття стосується як спорів, що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду, а тому суд апеляційної інстанції не вказує суд, до юрисдикції якого належить розгляд цієї скарги.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.03.2018 р. по справі № 800/414/17.

Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 319, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.11.2019 по справі № 638/14537/19 - скасувати.

Провадження по справі № 638/14537/19 за позовом ОСОБА_1 про скасування Мирових угод про припинення провадження в справі про порушення митних правил та стягнення безпідставно отриманих коштів - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк