Справа № 500/318/20
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/318/20

24 лютого 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся 24.09.2019р. до Відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 02.01.2020р., вих. №1/03-11 Відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на підставі недостатності трудового стажу. Він вважає відмову у призначенні йому пенсії незаконною.

Ухвалою від 29.01.2020 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 29.03.2019. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Відповідно до розрахунку стажу позивачу зараховані такі періоди:

1) 3 01.09.1074 року по 14.08.1977 рік - навчання у вищому навчальному закладі на основі диплому №201149, виданого ОСОБА_1 .

2) 3 03.01.1978 року по 02.05.1978 рік - робота у Лановецькому РО «Сільгосптехніка» на основі повідомлення трудового архіву Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області від 22 серпня 2019 року №278/06-06.

3) 3 03.05.1978 року по 16.06.1980 рік - строкова військова служба.

4) 3 01.07.2001 року по 31.12.2001 рік - робота в колгоспі.

5) 3 01.01.2002 року по 31.12.2002 рік - робота в колгоспі.

6) 3 01.01.2003 року по 31.12.2003 рік - робота в колгоспі.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області було представлено також трудову книжку на прізвище « ОСОБА_2 », в даному випадку виник сумнів чи дана трудова книжка належить саме ОСОБА_1 . Тому, стаж, який прописаний в ній до підрахунку не брався, а також стажові довідки по колгоспу «Дружба» №21 від 26.06.2019 року, а також стажова довідка по СС «Весна» №381 від 02.08.2019 року.

Варто зауважити, що лист трудового архіву Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області №279/06-06 від 22 серпня 2019 року містить відомості, що підтверджують трудову діяльність « ОСОБА_1 », а також довідка №21 від 26 червня 2019 року про роботу в колгоспі «Дружба» видана Іванковецькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області на « ОСОБА_1 ». У документах, які посвідчують особу вказане прізвище « ОСОБА_3 », довідка Вишгородської сільської ради Лановецького району Тернопільської області №381 від 02.08.2019 року про роботу в селянській спілці «Весна» видана на ОСОБА_1 , про те у відомостях про кількість зароблених трудоднів (людиноднів) зазначене прізвище « ОСОБА_2 ».

Зважаючи на це, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській область вважає, що документ не може належати ОСОБА_1 .

Відповідно до п.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно частини 3 ст. 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Беручи до уваги зміст наведених норм та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в межах строку, визначеного статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши доводи, викладені в позові та відзиві на позов, та надавши їм належну правову оцінку, проаналізувавши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належним чином та підлягають задоволенню в повному обсязі, - з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 24.09.2019р. до Відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши при цьому оригінал та копію трудової книжки, копію паспорта та ідентифікаційного номера облікової картки платника податків, копію диплома, довідки про заробітну плату та інші документи, необхідні для призначення пенсії.

У січні позивач отримав лист №1/03-11 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 02.01.2020 року про відмову у призначенні пенсії. Згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) в 2019 році необхідно не менше 26 років страхового стажу, а по поданих позивачем документах нараховано 7 років 3 місяці.

Відповідно до ч.І ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Таким чином на час подачі заяви позивачем про призначення пенсії, він досяг пенсійного віку і даний факт не заперечується Відповідачем.

Так, Відповідачем було зараховано до страхового стажу наступні періоди:

з 15.08.1977р. до 20.09.1977р. - робота у Лановецькому міжколгоспному відгодівельному комплексі;

з 03.05.1978р. до 16.06.1980р. - служба в Збройних Силах;

з 27.12.2005р. до 29.03.2006р. - період обліку у центрі зайнятості;

з 01.07.2001 до 30.11.2005р. та з 01.07.2006р. по 30.10.2006р. - робота у ПСП «Зоря»;

Загалом зараховано 07 років та 03 місяці страхового стажу.

Разом з цим, до страхового стажу ОСОБА_1 не було зараховано наступні періоди роботи:

з 14.08.1974р. до 14.08.1977р. - навчання у Збаразькому СПТУ;

з 03.01.1978 до 03.05.1978р. - робота у Лановецькому РО «Сільгостехніка»;

з 08.07.1980р. до 15.12. 1981р. - робота у Лановецькому «Агрохімоб`єднанні»;

з 16.12.1981р. до 02.09.1982р. - роботау «Райсільгоспхімії»;

з 15.09.1982р. до 20.02.1984р. - робота у колгоспі «Дружба»;

з 01.03.1984р. до 29.02.2000р. - робота у СС «Весна».

Загалом не зараховано до страхового стажу 23 роки 11 місяців страхового стажу.

Як видно з матеріалів справи, підставою для не зарахування позивачу вищезазначених періодів роботи до страхового стажу, що в свою чергу стало підставою для відмови у призначені пенсії стало те, що у трудовій книжці та у особових рахунках на виплату заробітної плати у колгоспі «Дружба» та СС «Весна» неправильно записано його прізвище - «Охнівський».

З даного приводу позивач звернувся із заявою до Лановецького районного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів (трудової книжки, довідок про період роботи у колгоспі «Дружба» та СС «Весна»).

Відповідач надіслав до Лановецького районного суду Тернопільської області заперечення по справі, в якому з посиланням на Лист Верховного Суду України від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та Постанову Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що в даному випадку встановлення таких фактів пов`язано з спором про право (призначення пенсії), а отже дана заява повинна бути залишена без розгляду.

Лановецький районний суд Тернопільської області ухвалою від 24.12.2019р. у справі №602/1136/19 заяву ОСОБА_1 залишив без розгляду та роз`яснив, що позивач має право на звернення до суду із позовом на загальних підставах.

Дана ухвала не була оскаржена та набрала законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказами того, що прізвище позивача « ОСОБА_3 », а не «Охнівський» є свідоцтво про народження, диплом, паспорт.

Підприємства, які робили записи про його роботу на даний час не можуть самостійно виправити свої неточності щодо написання прізвища позивача, оскільки на даний час ліквідовані (інформація про їх ліквідацію є загальнодоступною та міститься на офіційному інтернет сайті https://usr.minjust.gov.ua).

Щодо періоду навчання з 14.08.1974р. до 14.08.1977р. у Збаразькому СПТУ, то Відповідач не скористався наданим йому Законом правами та обов`язками з приводу отримання уточнюючої довідки чи проведення перевірки для усунення неточностей.

Відтак, зазначаючи про виникнення сумнівів щодо запису в трудовій книжці, Відповідачем не наведено, які саме виникли сумніви та з яких підстав. Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність підприємства за місцезнаходженням, а так само і відсутність документів по цьому підприємству на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (надалі - Закон № 1058) визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до абзацу першого частини другої ст. 24 Закону України №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Отже, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про підтвердження факту роботи ОСОБА_1 у періоди з 14.08.1974р. до 14.08.1977р., з 03.01.1978 до 03.05.1978р., з 08.07.1980р. до 15.12. 1981р., з 16.12.1981р. до 02.09.1982р., з 15.09.1982р. до 20.02.1984р., з 01.03.1984р. до 29.02.2000р., а тому вказані періоди підлягають зарахуванню до стажу роботи для перерахунку пенсії, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу вказаного періоду роботи є протиправними.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірність відмови у зарахуванні спірного періоду до стажу роботу позивачки.

Як передбачено пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Таким чином, враховуючи повноваження суду, визначені наведеною нормою, позовні вимоги слід задовольнити та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди з 14.08.1974р. до 14.08.1977р., з 03.01.1978 до 03.05.1978р., з 08.07.1980р. до 15.12. 1981р., з 16.12.1981р. до 02.09.1982р., з 15.09.1982р. до 20.02.1984р., з 01.03.1984р. до 29.02.2000р., на підставі чого призначити пенсію з 16.08.2019.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, ЄДРПОУ / ІПН: 14035769) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 (місце проживання: с. Вишгородок, Лановецький район, Тернопільська область,47432, ЄДРПОУ/ ІПН: НОМЕР_1 ) пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, ЄДРПОУ / ІПН: 14035769) зарахувати ОСОБА_1 (місце проживання: с. Вишгородок, Лановецький район, Тернопільська область,47432, ЄДРПОУ/ ІПН: НОМЕР_1 ) до страхового стажу періоди з 14.08.1974р. до 14.08.1977р., з 03.01.1978 до 03.05.1978р., з 08.07.1980р. до 15.12. 1981р., з 16.12.1981р. до 02.09.1982р., з 15.09.1982р. до 20.02.1984р., з 01.03.1984р. до 29.02.2000р. і призначити пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.08.2019р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: с. Вишгородок, Лановецький район, Тернопільська область,47432, ЄДРПОУ/ ІПН: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, ЄДРПОУ / ІПН: 14035769) сплачений судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2020 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.