Справа № 937/7937/19
Суддя: Купавська Н. М.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 18.02.2020
Справа № 937/7937/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

за участю секретаря Бєгушевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №4 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Сороки Назара Степановича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 255 грн. за адміністративне порушення, передбачене ст.122 ч.1 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП. При цьому, позивач зазначає, що 27.05.2019 відповідачем винесено постанову серії ДПО18, №370057, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Позивач вважає, що під час розгляду справи відповідач всупереч вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, порушив порядок розгляду справи, не роз`яснив йому права, а також не надав можливість заявити клопотання про забезпечення участі у розгляді справи захисника. Крім того, постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, а саме: свідків, показання технічних приладів та засобів, тощо, на підставі яких зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення. У зв`язку з чим він вважає, що постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю. Також, позивач просить поновити строк на оскарження постанови, оскільки з її змістом він ознайомився лише 19.09.2019 під час виклику до Мелітопольської ДВС.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти адміністративного позову до суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №370057, від 27 травня 2019 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Verso, державний номерний знак НОМЕР_1 , о 10 годині 45 хвилин 27 травня 2019 року в м.Хмільник, вул.Соборності, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.5 «Дорога з одностороннім рухом», чим порушив п.п.8.4 ПДР України. У зв`язку з цим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. /а.с.9/.

З копії цієї постанови видно, що до неї жодних документів (доказів, пояснень) не додається, вкінці постанови міститься підпис особи, яка винесла постанову (а.с.9).

Згідно з п.5 розділу ІУ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Але, у даному випадку постанова за змістом не відповідає Додатку 5 до вищевказаної Інструкції. В цій постанові відсутній зворотній бік, де роз`яснюються права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та обов`язки щодо сплати штрафу.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Згідно ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено, зокрема, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.

Як передбачено ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У цьому випадку уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення виноситься постанова.

Процедура оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вказує на те, що посадовою особою йому не було роз`яснено його права та порушено право на захист.

Як передбачено ч 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дійсно, за змістом ч.5 ст.258 КУпАП відповідач не був зобов`язаний складати протокол у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, він мав право це зробити. У випадку, коли особа заперечує факт вчинення правопорушення, саме протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП міг бути доказом його вчинення.

Цей же протокол був би доказом роз`яснення позивачу прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. У цьому ж протоколі позивач мав би змогу надати свої пояснення і це було б належним чином зафіксовано.

За відсутності протоколу, а також інших доказів, які б підтверджували роз`яснення позивачу прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, суд не може спростувати його доводи про те, що працівником поліції не було вчинено зазначених дій. Ці обставини також не підтверджені жодними доказами. В наданій постанові пункт про роз`яснення прав відсутній, а також підпис про роз`яснення прав особі, яка притягається до адмінвідповідальності. А це є порушенням вищевказаної Інструкції, до якої є додаток зразку постанови і там присутній пункт про роз`яснення прав порушнику.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення).

Також, Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому скороченому провадженні. При цьому, Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, СТАДІЯ ФІКСАЦІЇ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ ТА ФОРМУВАННЯ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ Є ОБОВ`ЯЗКОВОЮ І МАЄ ПЕРЕДУВАТИ ТАКОМУ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Крім того, суд вказує, що словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Якщо особа заявляє обґрунтовані клопотання про ознайомлення зі справою, про допуск захисника, про приєднання доказів тощо, то ці клопотання мають бути розглянуті, а права особи, яка притягується до відповідальності, забезпечені.

Лише після цього особа, яка розглядає справу, має оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Це пов`язано з тим, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Негайний розгляд справи без складання адміністративного протоколу чи документування у інший спосіб того, що розгляд справи відбувся з дотриманням прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, також ставить під сумнів правомірність винесеної постанови, що є самостійною підставою для визнання її протиправною та скасування.

Отже, з наведених норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Також, особі, яка підозрюється у його скоєнні роз`яснюються її права, визначені статтями 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Зазначені права особа має, як на стадії формування матеріалів справи та її доказової бази, так і на стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що жодних матеріалів адміністративної справи до моменту початку розгляду справи про адміністративне правопорушення складено не було, однак працівник поліції мав право це зробити.

На спростування твердження позивача про те, що права йому не були роз`яснені відповідач не надав жодних доказів протилежного (відеозапису, розписки тощо).

Позивачем суду, як доказ, надано СD-диск з відеозаписом, який було досліджено в судовому засіданні. З відеозапису вбачається, що позивач вимагав від відповідача роз`яснити йому права та надати можливість отримати правову допомогу адвоката. Відповідач права не роз`яснив, вказуючи при цьому на те, що права були роз`яснені ним позивачу до того, як останній увімкнув свою камеру. Але, ніяких доказів цього відповідач суду не надав. На спростування доводів позивача відповідач не надав навіть відеозапис зі своєї нагрудної камери.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, будучи належним чином повідомленим про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, не надав суду жодних заперечень проти позову, не навів належних доказів про відповідність постанови про накладення адміністративного стягнення обставинам справи та на підтвердження вини позивача.

Зважаючи на наявність суттєвих порушень процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи той факт, що на день розгляду справи вже сплинули строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КупАП, провадження у даній адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч.1 КУпАП слід закрити.

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. Позивач виконав вимоги вказаної статті закону і суд вважає, що він пропустив строк для звернення до суду з поважних причин.

Таким чином, заява щодо поновлення строків звернення до суду із адміністративним позовом підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про закриття виконавчого провадження, то в цій частини позов не підлягає задоволенню, оскільки вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, закріплений в ст.268 КАС України, не передбачає повноваження суду щодо закриття виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 19, 72, 73, 77, 241- 256, 286 КАС України, ст.ст. 33, 122, 280, 287, 293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №4 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУ НП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Сороки Назара Степановича про скасування постанови задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення з адміністративним позовом до суду.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ДПО18 №370057), винесену 27 травня 2019 року поліцейським СРПП №4 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУ НП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Сорокою Назаром Степановичем щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу в розмірі 255 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: