Справа № 358/1596/19
Суддя: Корбут В. М.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

гСправа № 358/1596/19 Провадження № 2-а/358/7/20
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

у зв`язку із розглядом заяви про відвід судді

17 лютого 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі головуючого судді Корбута В.М., при секретарі судового засідання Ведмеденко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Богуславі адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Полтавської області Департаменту патрульної поліції Сергєєва Ростислава Євгеновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2019 року до Богуславського районного суду Київської області надійшов вищевказаний адміністративний позов з додатком документів в електронному вигляді.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, оскільки було виявлено, що позовна заява не містить власного електронного цифрового підпису та те, що станом на жовтень 2019 року Єдина судова інформаційно-технічна система ще не функціонує, що підтверджується рішенням Вищої ради правосуддя «624/0/15-19 від 28.02.2019 року. Тому позивачу рекомендовано подати до суду позовну заяву з додатками документів у паперовому вигляді.

05 листопада 2019 року до суду звернувся адвокат Павелко Руслан Сергійович з листом, в якому зазначив, що він не згідний з ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року про залишення позову без руху.

Ухвалою суду від 12 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Полтавської області Департаменту патрульної поліції Сергєєва Ростислава Євгеновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Ухвала Богуславського районного суду Київської області від 12 листопада 2019 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Богуславського районного суду Київської області.

Справа надійшла до Богуславського районного суду Київської області 08 січня 2020 року.

Ухвалою суду від 10 січня 2010 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 17 лютого 2020 року.

27 січня 2020 року від представника позивача адвоката Павелка Руслана Сергійовича до канцелярії суду надійшла заява про відвід судді Корбута В.М., посилаючись на положення п.4 ч.1 ст.36 КАС України, де визначено, що суддя не може брати участь у розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді та на підставі статті 39 КАС України, яка зазначає, що за наявності підстав, зазначених у статті 36-38 КАС України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Заява про відвід обґрунтована тим, що у представника позивача адвоката Павелка Р.С. та позивача Юзьвака І.І. виникли сумніви у неупередженості та об`єктивності судді, оскільки вони не погоджуються з ухвалою суду від 24.12.2019 року про залишення позовної заяви без руху та ухвалою суду від 12.11.2019 року про повернення позовної заяви позивачу.

Дослідивши доводи заяви та матеріали справи, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається представник позивача адвокат Павелко Р.С. як на підставу недовіри судді є надуманими, а тому заяву про відвід судді слід визнати необґрунтованою, виходячи з наступного.

Питання, порядок, підстави вирішення відводу (самовідводу) регулюються статтями 36-41 КАС України.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У справі "Ветштайн проти Швейцарії" ЄСПЛ зазначив, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

З вищезазначеного вбачається, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

В інакшому випадку особиста безсторонність суду презюмується.

У заяві про відвід від 27.01.2020 року відповідні вищезазначені суб`єктивні та об`єктивні критерії не доведено.

Крім того, представник позивача адвокат Павелко Р.С. звертаючись із заявою про відвід судді не врахував положення частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, де визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Вказана норма статті є імперативною.

Отже, подання заяви про відвід через прийняття (вчинення) процесуальних рішень прямо заборонено процесуальним законом.

Незгода представника позивача адвоката Павелка Р.С. із процесуальними рішеннями суду не є підставою для відводу.

Крім того, представником позивача адвокатом Павелко Р.С. не надано будь-яких інших доказів, які б свідчили про наявність передбачених статтями 36 та 37 КАС України підстав для відводу судді.

Враховуючи необґрунтованість підстав для відводу судді Корбута В.М., заява про відвід не підлягає задоволенню.

Частиною четвертою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі надходження заяви про відвід - до вирішення питання про відвід.

Зважаючи на викладене та оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого судді Корбуту В.М. відводу, - провадження у справі №358/1596/19 слід зупинити до вирішення питання про відвід іншим суддею у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 236, частиною третьої, статті 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача Павелка Руслана Сергійовича про відвід судді Корбута Володимира Михайловича визнати необґрунтованою.

Відповідно до статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передати заяву представника позивача Павелка Руслана Сергійовича про відвід судді Корбута Володимира Михайловича для вирішення питання про відвід іншим складом суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зупинити провадження у справі №358/1596/19 до вирішення заяви про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею у порядку ст. 256 КАС України.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та у строки, встановленими ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст повної ухвали суду складено 25 лютого 2020 року.

Головуючий: суддя В. М. Корбут