Справа № 428/5885/19
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/5885/19
Провадження № 2-а/428/117/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 БПП Управління патрульної поліції у м. Кременчук Полтавської області лейтенанта поліції Безимянного Андрія Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 БПП Управління патрульної поліції у м. Кременчук Полтавської області лейтенанта поліції Безимянного Андрія Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 11 травня 2019 року лейтенантом поліції Безимянним А .О. за результатами розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП винесено постанову серії ДП18 № 493292 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Відповідно до цієї постанови 11.05.2019 року о 13-40 год. в Полтавській області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Хюндай Туксон, номерний знак НОМЕР_1 , на 74-му км а/д М-22 в с. Підгорівка рухався зі швидкістю 73 км/год. в населеному пункті, що на 23 км/год. перевищує допустиму швидкість. Швидкість вимірювалась приладом TRU CAM ТСО. Також позивач на вимогу інспектора поліції не надавав для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 та 12.4 ПДР України.

Позивач ОСОБА_1 вважає зазначені дії інспектора поліції протиправними, а постанову незаконною, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки під час його руху стрілка спідометру його транспортного засобу була на позначці 70 км/год., а по напрямку його руху був відсутній дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту», тому він не знав про те, що знаходиться у населеному пункті. На вимогу поліцейського ним було пред`явлено посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності надати відмовився, бо вважає, що інспектор Безимянний А.О. не мав юридичних підстав для перевірки поліса. В своєму адміністративному позові позивач зазначив, що він згідно ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов`язкового страхування, тому що має статус учасника бойових дій.

Незаконно склавши постанову по справі, лейтенант поліції Безимянний А.О. не дав позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, а саме: він незаконно виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , при розгляді справи не дав можливості позивачу скористатися юридичною допомогою, а також не керувався жодним допустимим доказом при винесенні постанови, який би підтверджував вину позивача. Також всупереч вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП відповідачем не було зазначено в оскаржуваній постанові технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення.

За таких обставин позивач вважає, що постанова серії ДП18 № 493292 від 11.05.2019 винесена незаконно, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судове засідання інспектор роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенант поліції Безимянний А.О. не з`явився, до суду надіслав клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, а також подав відзив на позовну заяву, згідно з яким просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки він не порушував процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, мав право розглянути справу про адміністративне правопорушення та винести постанову, а оскаржувана постанова відповідає вимогам, встановленим ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Крім того, від відповідача надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи відеозапису з нагрудного відеореєстратора, фото/відео з приладу TruCam, фото дорожніх знаків в місці скоєння правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 493292 від 11.05.2019, складену інспектором роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Безимянним А.О., незаконною у зв`язку з тим, що: оскаржувана постанова не відповідає дійсності, не ґрунтується на жодному доказі, а також відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. 278, 279 КУпАП.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенанта поліції Безимянного А.О. серії ДП18 № 493292 від 11.05.2019 позивача було визнано винним у порушенні п. 12.4 та п. 2.1 г Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 11.05.2019 о 13-40 год. у Полтавській області на 74-му км а/д М-22 в с. Підгорівка водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год., що на 23 км/год. перевищує встановлені для населених пунктів обмеження, та не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 12.4 та п. 2.1 г ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом TRU CAM TC 693.

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

В графі 7 постанови «до постанови додаються» нічого не зазначено.

Відповідачем суду не надано пояснень на підтвердження правомірності своїх дій, а лише надано цифровий носій інформації - диск формату DVD-R, який нібито містить інформацію щодо зазначених подій у постанові серії ДП18 № 493292 від 11.05.2019.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем на підтвердження вчинення позивачем порушення п. 12.4 ПДР України надано відеозапис. Втім, суд зауважує, що в графі 7 оскаржуваної постанови «до постанови додаються» нічого не зазначено.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п. 12.4 Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Наданий відповідачем відеозапис на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, який переглянутий у судовому засіданні, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Аналогічна правова позиція щодо належності такого доказу як відеозапис на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху викладена у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 493292 від 11.05.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень 00 копійок такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зауважує, що, керуючись положеннями ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд не має право визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними.

Позивачем у позовній заяві заявлено вимогу про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, однак він не ставить питання про закриття справи про адміністративне правопорушення, а, розглядаючи дану справу, суд керується положеннями ст. 286 КАС України, при цьому враховує, що доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано, що свідчить про необхідність виходу за межі позовних вимог та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України, разом з прийняттям рішення про скасування рішення суб`єкта владних повноважень прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 БПП Управління патрульної поліції у м. Кременчук Полтавської області лейтенанта поліції Безимянного Андрія Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 493292 від 11.05.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: інспектор роти № 3 батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенант поліції Безимянний Андрій Олександрович, місцезнаходження УПП: 39600, Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, буд. 3.

Суддя І. С. Посохов