Справа № 212/1765/17-ц
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 212/1765/17-ц

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року, (суддя суду першої інстанції Верба І.О.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, повне судове рішення складено 16.12.2019 року, у справі № 212/1765/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення штрафу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати постанову головного державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Філіної Вікторії Олегівни від 20.01.2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 9454.26 грн..

Адміністративний позов обґрунтований тим, що за приписами ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Позивач зазначає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року №2475-VIII статтю 71 ЗУ «Про виконавче провадження» було доповнено частиною 14, на підставі якої до позивача застосовано штрафні санкції оскаржуваною постановою державного виконавця. Позивач вважає, що державний виконавець протиправно поширив дію нового закону на заборгованість, яка виникла до вступу його в силу, що є порушенням ст. 58 Конституції України. На думку позивача, відповідач мала право накласти штраф на заборгованість зі сплати аліментів лише виходячи з розміру тієї частини, що виникла під час дії нової редакції ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що під час розгляду справи суд першої інстанції залишив поза увагою доводи позивача з приводу порушення державним виконавцем вимог ст. 58 Конституції України.

Від представника позивача на адресу суду 25.02.2020 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

26.02.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2017 року у справі №212/1765/17-ц (2/212/1602/17) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2014 року народження, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від щомісячного прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, що місячно, починаючи з 21.03.2017 року до виповнення дитині повноліття. Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн.

29.06.2017 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист №2/212/1602/17 про стягнення зі ОСОБА_1 аліментів.

06.09.2017 року постановою державного виконавця Покровського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області Мартусенко Н.М. відкрито виконавче провадження №54614605 з примусового виконанння виконавчого листа №2/212/1602/17 від 29.06.2017 року.

20.01.2019 року державним виконавцем Покровського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області Філіною В.О. прийнято постанову про накладення штрафу, якою на ОСОБА_1 за заборгованість зі сплати аліментів накладено штраф у розмірі 9454.26 грн..

Не погодившись з постановою про накладення штрафу від 20.01.2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до правовідносин, що мали місце 20.01.2019 року, державний виконавець правомірно застосував норму частини 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки підставою для застосування штрафу законом визначено наявність відповідного сукупного розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. (п. 16 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 71 «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому, постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Статтю 71 ЗУ «Про виконавче провадження» доповнено частиною 14 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року №2475-УІІІ, який набрав чинності 28.08.2018 року.

На думку позивача, оскільки заборгованість зі сплати аліментів у нього виникла до набрання чинності редакцією ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець не мав права застосовувати штрафні санкції виходячи з повного розміру заборгованості. В даному випадку, на думку позивача, для розрахунку штрафу має враховуватися лише та частина заборгованості з виплати аліментів, яка виникла за період дії ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд апеляційної інстанції вважає такі доводи позивача необґрунтованими з огляду на наступне.

Як видно з оскаржуваної постанови державного виконавця від 20.01.2019 року, вона прийнята на підставі ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» з підстав того, що за позивачем станом на цю дату рахувалась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у сумі 47271.35 грн., що перевищує суму відповідних платежів понад рік.

Суд зазначає, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Принцип дії закону у часі виходить з того, що закон, як правило, зворотної сили не має, тобто не поширюється на правовідносини, які виникли до його видання. До конкретного факту чи випадку необхідно застосовувати закон, який діяв у момент, коли трапився цей випадок або мав місце даний факт. Це правило відтворює сталість у відносинах між суб`єктами права, впевненість осіб у стабільності їх правового становища, в міцності правопорядку.

Суд звертає увагу, що конструкція ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» чітко вказує на випадки та розміри застосування штрафних санкцій. Зокрема, підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі 20% відсотків є сам факт наявності заборгованості у боржника по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

При цьому, згідно з нормою ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік є єдиною та безумовною підставою для застосування до боржника штрафних санкцій. Тобто сама наявність вказаної заборгованості є подією, з якою законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій, визначених ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», і в даному не має правового значення, чи виникла дана заборгованість за час дії норми ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» у повному обсязі, чи утворилась частково.

Відтак, оскільки подія (наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за рік), з якою законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій у розмірі 20 відсотків суми заборгованості з аліментів, відбулась станом на час дії ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем було правомірно прийнято постанову про накладення штрафу від 20.01.2020 року на підставі зазначеної норми права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 287, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,

-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року в адміністративній справі №212/1765/17-ц залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай