Справа № 240/1489/20
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25 лютого 2020 року м. Житомир справа № 240/1489/20

категорія 112030100

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Панкеєва В.А., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області про стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області через Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області на його користь відшкодування матеріальної шкоди 52548,00 грн (остаточний розрахунок має зробити відповідач).

Перевіряючи адміністративний позов на його відповідність вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов висновку, що дана позовна заява не відповідає положенням вказаних статей з наступних підстав.

Частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 46 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача - п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

З огляду на те, що позивачем заявлено лише вимогу про стягнення матеріальної шкоди, такий спосіб захисту порушених прав не передбачений у адміністративному судочинстві.

Стягнення коштів на користь особи внаслідок дій (бездіяльності) суб"єкта владних повноважень можливе за наявності двох умов: стверджувального факту порушення прав особи та застосуванням засобів захисту, що передбачені КАС України.

Таким чином, позовні вимоги не відповідають змісту частини першої статті 5 КАС України та суперечать завданню адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене, у разі наявності порушення прав позивача у позовній заяві слід обрати визначений Законом спосіб захисту.

Відповідно до положень п.3 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається ціна позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Суд зауважує, що згідно з п.5 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Таким чином, до позовної заяви в порушення вимог пунктів 3 та 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України не надано обґрунтований розрахунок суми матеріальної шкоди, яку позивач просить стягнути із відповідача, та не надано доказів на підтвердження її розміру.

Суд наголошує, окрім обґрунтованого розрахунку суми стягнення, мають бути наведені обставини, що вказують на факт понесення такої шкоди.

Відповідно до п.11 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві має бути власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення наведеної норми позивачем до позовної заяви не долучено доказів на підтвердження відсутності іншого позову ОСОБА_1 до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Як встановлено зі змісту позовної заяви, відповідачем у позові зазначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, а Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області - третьою особою.

Однак у прохальній частині позову вимоги заявлені до обох суб"єктів владних повноважень, що виключає можливість участі Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області в якості третьої особи у справі.

Зважаючи на викладене, позивачу слід уточнити коло осіб, що беруть участь у справі та їх статус.

Відповідно до ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду нової позовної заяви, оформленої з урахуванням наведеного вище, доказів в обґрунтування підстав звернення до суду позовом та письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя В.А. Панкеєва