Справа № 160/1128/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2020 року Справа № 160/1128/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з грудня місяця 2017 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області відновити виплату та нарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня припинення, тобто з грудня місяця 2017 року.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є пенсіонером за віком, є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Позивач вказує, що їй припинено виплату пенсії з грудня 2017 року. Позивач звернулась до відповідача із заявою про надання інформації щодо припинення виплати пенсії та просила поновити виплату. Відповідач надав відповідь, у якій зазначив, що виплата пенсії припинена на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених особам Межівської районної державної адміністрації. Позивач, не погодившись з відповіддю відповідача, звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 30.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Від представника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених особам Межівської районної державної адміністрації, яке оформлено протоколом від 08.11.2017 року №69, позивачу призупинено виплату пенсії з 01.12.2017 року. Позивач має звернутись до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про поновлення виплати пенсії.
Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, що не заперечується відповідачем.
З матеріалів справи встановлено, що з 01.12.2017 року позивачу припинено виплату пенсії на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених особам Межівської районної державної адміністрації, яке оформлено протоколом від 08.11.2017 року №69.
02.09.2019 року адвокат позивача звернулась до відповідача із заявою, у якій просила надати інформацію щодо періоду та розміру заборгованості УПФ щодо несплати пенсії за віком перед ОСОБА_1 ; які підстави виникнення заборгованості та підстави її несплати ; на який картковий рахунок та якого банку перераховувалась пенсія ОСОБА_1 (а.с. 18).
Листом від 25.09.2019 року №1481/03.19-11 відповідач повідомив позивача про те, що рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених особам Межівської районної державної адміністрації, яке оформлено протоколом від 08.11.2017 року №69, ОСОБА_1 відмовлено у поновлені пенсії. З 01.12.2017 року ОСОБА_1 призупинено виплату пенсії. Для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно відповідно до пункту 1.5 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій" №22/1 від 25.11.2005 року, звернутись до Межівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) особисто із заявою про поновлення виплати пенсії та довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 19).
Вважаючи дії відповідача щодо не поновлення виплати пенсії з 01.12.2017 року протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
З 22.11.2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706) яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону № 1706 для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.
Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Відповідно відновлення всіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які зареєстровані як внутрішньо переміщені особи, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.
Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».
Пунктом 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509, передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону № 1706.
Приписами статті 12 Закону № 1706 визначено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки; скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; повернулася до покинутого місця постійного проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон; подала завідомо недостовірні відомості.
Суд зазначає, що за положеннями ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Положеннями ст. 14 Конвенції регламентовано, що користування правами та свободами, визнаними Конвенцією, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Таким чином, право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.
До такого висновку суд дійшов із врахуванням правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеній у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», в якій встановлений обов`язок держави, навіть за відсутності належного ефективного контролю над частиною власної території, вжити заходів у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.
У ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2005 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до норм Закону №1058-IV припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону №1058-IV.
У рішенні комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених особам Межівської районної державної адміністрації, яке оформлено протоколом від 08.11.2017 року №69, зазначено, що виплата пенсія припинена позивачеві, у зв`язку з не підтвердженням факту проживання на території Межівського району Дніпропетровської області. Відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження наявності інших правових підстав для припинення позивачеві виплати пенсії з 01.12.2017 року.
Суд зазначає, що наявність рішення комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам не може позбавляти позивача права на отримання пенсії за віком через впроваджений механізм перевірки місця проживання внутрішньо переміщеної особи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначено, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.
Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії, яка відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є об`єктом захисту.
Вказана правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 року у зразковій справі про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі №805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18).
Відповідно до ч. 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Крім того, згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, оскільки виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом №1058-IV, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.12.2017 року.
Також, суд критично оцінює аргументи відповідача про те, що позивач повинен звернутись особисто із заявою про поновлення виплати пенсії відповідно п. 1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій №22/1 від 25.11.2005 року, оскільки судом встановлено, що припинення виплати пенсії здійснено з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, та покладення на позивача обов`язку особистого звернення із заявою є, на переконання суду, формальним обмеженням права позивача на виплату пенсії.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду не вищевикладене, здійснивши системний аналіз положень чинного законодавства України, врахувавши встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 841 грн., що підтверджується квитанцією №24908666 від 21.01.2020 року.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 841 грн.
Також, позивач в позовній заяві просив звернути до негайного виконання судового рішення в межах суми стягнення за один місяць.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
З огляду на те, що судом задоволено позовні вимоги стосовно визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії та поновлено таку виплату, то рішення суду не підлягає негайному виконанню в розумінні ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі викладеного, керуючись статями 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.12.2017 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01.12.2017 року.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 841 (вісімсот сорок одна) гривня.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар