Справа № 280/5437/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Справа № 280/5437/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» до Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» (далі ТОВ «Прості займи», позивач) до Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі Нацкомфінпослуг, відповідач), в якій з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 20.08.2019 №663/1139/15-4/14-П.

Ухвалою від 11.11.2019 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

В обґрунтування позовних вимог в уточненій позовній заяві (вх. №48326 від 18.11.2019) наголошує, що у оскарженій постанові зроблено хибний висновок про скоєння позивачем правопорушення, яке на думку відповідача полягає в ухиленні від виконання Розпорядження №1264, однак у відповідь на Розпорядження №1264 ТОВ «Прості займи» надіслано докладне роз`яснення порядку укладення договорів та відомості про спосіб їх підписання з боку підприємства, що свідчить про відсутність складу правопорушення, тобто вказане розпорядження фактично було виконане позивачем. Звертає увагу, що хибне розуміння порядку укладання електронних договорів призвело до помилкового висновку про те, що кредитні договори були укладені шляхом акцепту позивачем пропозиції позичальників без фактичного підписання договорів. Насправді ж, за наслідками розгляду заявки, зазначеної у Розпорядженні №1264 позичальників, було укладено електронні кредитні договори шляхом їх підписання з боку ТОВ «Прості займи» з використанням унікального коду генерованого системою. Пояснює, що у відповідях на вимоги Нацкомфінпослуг про надання інформації позивач неодноразово роз`яснював алгоритм укладення електронних договорів, а також надавав всю необхідну інформацію для того, щоб встановити факт укладання договорів. При цьому, із посиланням на приписи ч. 2 ст. 218 Цивільного кодексу України зауважує, що сам факт недотримання форми договору не є достатньою підставою для висновку про його нікчемність, отже, відповідач не наділений повноваженнями робити висновки про чинність правочинів. З огляду на викладене, вважає накладення штрафу на позивача у зв`язку з припущеннями Нацкомфінпослуг щодо нікчемності укладених між підприємством та позичальниками договорів свідчить про перевищення повноважень відповідачем та протиправність самої постанови про накладення штрафу. Крім того, стверджує, що під час винесення оскарженої постанови відповідач грубо порушив прямі приписи Закону та Розпорядження №2319 в частині порядку розгляду матеріалів про правопорушення та порядку застосування заходів впливу, оскільки розгляд справи було призначено на 12.08.2019, повідомлень про відкладення розгляду справи на адресу позивача не надсилали, разом із цим, оскаржена постанова фактично була винесена 20.08.2019, хоча на розгляд справи, що відбувався 20.08.2019 представника позивача не запрошували. З огляду на викладене, просить визнати протиправною та скасувати оскаржене рішення від 20.08.2019 №663/1139/15-4/14-П.

Ухвалою судді від 20.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження та призначене перше судове засідання на 17 грудня 2019 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 11 грудня 2019 року надіслав до суду відзив (вх №52320), у якому посилається на приписи Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п. 2, 36 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), затверджених постановою КМУ від 07.12.2016 №913, та пояснює, що Нацкомфінпослуг у Акті №840/15-4/15 від 31.05.2019 зафіксоване порушення позивачем під час надання фінансової послуги гр. ОСОБА_1 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, у зв`язку із чим винесене розпорядження від 02.07.2019 №1264, відповідно до якого зобов`язано ТОВ «Прості займи» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін до 01.08.2019 включно, при цьому, враховуючи, що розпорядження №1264 є чинним та не скасоване у судовому порядку, що свідчить про те, що висновки відповідача щодо факту вчинення позивачем порушення законодавства у сфері фінансових послуг та його кваліфікації є правомірними, а встановлення зобов`язання щодо усунення порушення законними та такими, що підлягали обов`язковому неухильному виконанню позивачем в межах встановлених Нацкомфінпослуг строків, а підстави для його невиконання фінансовою установою-ліцензіатом відсутні. Зазначає, що підприємство зобов`язано було усунути вказані в розпорядженні №1264 порушення в межах встановлених строків, та повідомити про таке відповідача, натомість у відповідь позивачем надіслано лист від 18.07.2019 №299-Ю, яким повідомлено про порядок укладення ним договорів та відомості про спосіб їх підписання з боку позивача, відтак, посилання позивача на надану ним відповідь не є належними та обґрунтованими, оскільки зміст наданої відповіді не відповідає змісту встановленого розпорядженням №1264 зобов`язання. При цьому, наголошує, що предметом позову є саме постанова, отже питання законності та правильності висновків відповідача, викладених в розпорядженні №1264, не підлягають дослідженню в рамках даної справи та не можуть бути прийняті судом до уваги. Стосовно посилання позивача на перевищення Нацкомфінпослуг повноважень в частині визнання договорів нікчемними зауважує, що відповідачем було встановлено, що порядок укладання ТОВ «Прості займи» електронного договору позики з громадянином ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію», при цьому, ані висновки, викладені у розпорядженні №1264, ані сам текст розпорядження не містить жодних посилань на дійсність/нікчемність укладеного договору. Щодо порушення процедури розгляду справи про порушення, вчинені на ринку фінансових послуг, та порядок застосування заходів впливу пояснює, що представник позивача не з`явився на розгляд справі по суті, що відбувався, хоча був належним чином повідомленим, відтак, розгляд справи було здійснено уповноваженою особою відповідача 12.08.2019, разом із тим, чинне законодавство в сфері регулювання ринків фінансових послуг не містить положень, які б передбачали, що рішення Нацкомфінпослуг виноситься саме в день розгляду справи по суті. На підставі вищезазначеного, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

17 грудня 2019 року судове засідання відкладене на 13 січня 2020 року.

Від представника позивача на адресу суду 13 січня 2020 року надійшла відповідь на відзив (вх. №1560), у якій додатково щодо розпорядження №1264 від 02.07.2019 зазначає, що Положенням про застосування Нацкомфінпослун заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги не передбачає оскарження рішення про зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення, яке оформлюється письмовим розпорядженням (приписом) відповідача, а надає право правопорушнику оскаржити саме рішення про застосування заходу впливу, якщо таке було прийняте за результатами розгляду справи про правопорушення. Стверджує, що розпорядження №1264 від 02.07.2019, невиконання якого стало підставою для винесення рішення про застосування заходу впливу постанови від 20.08.2019 №663/1139/15-4/14-П та накладення штрафу у розмірі 17000,00 грн. на позивача, не відповідає вимогам п. 2 вищенаведеного Положення, оскільки у ньому не зазначено які саме порушення необхідно усунути позивачу та які саме недоліки ІТС маються на увазі. При цьому істотним є те, що відповідачем не надано доказів існування таких недоліків ІТС та не зазначено ні в Акті, ні в Розпорядженні, ні в постанові, що це за недоліки та яким чином позивач повинен їх усунути. Просить задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник позивача звернувся до суду із заявою (вх. №1559 від 13.01.2020) про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 13 січня 2020 року, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання на його адресу судової повістки, яка останнім отримана 23 грудня 2019 року, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення.

За приписами ч. 6 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У подальшому, представником відповідача надано суду заперечення на відповідь на відзив (вх. №6771 від 13.02.2020), у яких наголошує, що в даному випадку під час вирішення справи по суті, врахуванню підлягають факти: чинності розпорядження №1264 від 02.07.2019, невиконання вимог вказаного розпорядження позивачем та безумовне дотримання відповідачем встановленої законодавством процедури притягнення до відповідальності за невиконання розпоряджень Нацкомфінпослуг.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, за відсутності представників сторін.

На підставі приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Прості займи» () зареєстроване юридичною особою 28.09.2016, Номер запису: 1 103 102 0000 041301. Зареєстрованим видом діяльності підприємства є Код КВЕД 64.92 Інші види кредитування (основний).

02 липня 2019 року Нацкомфінпослуг винесене розпорядження №1264 «Про застосування заходу впливу до ТОВ «Прості займи», відповідно до якого відповідач постановив: «Зобов`язати ТОВ «Прості займи» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень, з наданням підтверджуючих документів у термін до 01.08.2019 включно».

Листом від 18.07.2019 №299-Ю позивачем була надана відповідь на розпорядження №1264, у якій останній посилаючись на норми ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» зазначив, що алгоритм укладання договорів, який використовується підприємством передбачає, що у разі позитивного рішення про видачу позики за наслідками розгляду оферти позичальника, система генерує унікальний код, який використовується уповноваженою особою позивача для підписання кредитного договору в порядку, визначеному ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», після чого система переводить клієнту на карту суму, зазначену в заявці через платіжну систему за допомогою ТОВ ФК «Вей Фор Пей» (WayForPay). Зауважив, що аналогічним чином було укладено і Договори із ОСОБА_1 від 14.03.2019 №336, який був підписаний у відповідності до ст. 12 вказаного Закону, із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 771_2913_). Вказаний лист надійшов до відповідача 22 липня 2019 року за вх.№7049/ФК.

26 липня 2019 року, в зв`язку із невиконання вимог вказаного розпорядження від 02.07.2019 № 1264, відповідачем складений Акт № 1139/15-4/14 про порушення, вчинені ТОВ «Прості займи» на ринку фінансових послуг, яким порушено провадження у справі про правопорушення ТОВ «Прості займи» вимог законодавства про фінансові послуги.

Супровідним листом від 29.07.2019 №5919/15-8 примірник вказаного акту направлена на адресу позивача, а також повідомлено, що розгляд справи відбудеться 12 серпня 2019 року об 11 год. 00 хв. за місцезнаходженням відповідача.

15 серпня 2019 року на адресу відповідача надійшов лист ТОВ «Прості займи» від 08.08.2019 №319/1-Ю (вх. № Нацкомфінпослуг №7744/ФК), у якому зазначено, що при складанні Акту спеціалістами відповідача не було враховано доводів та фактичних даних, викладених у відповіді позивача на розпорядження №1264 від 02.07.2019, у зв`язку із чим позивач просив врахувати ці пояснення під час розгляду Акту та не приймати протиправних рішень на підставі хибних висновків, викладених у ньому.

За результатами розгляду вказаного Акту, відповідачем була винесена постанова № 663/1139/15-4/14-П про застосування штрафної санкції за порушення, вчинені на ринку фінансових послуг, відповідно до якої на підставі ст. 39, п. 3 ч. 1 ст. 40, п. 3 ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», абз. 1 п. 1.5 розділу І, пп. 3 п. 2.1, п. 2.4 розділу ІІ, п. 3.2 розділу ІІІ, абз. 2 п. 4.20 розділу IVПоложення про застосування Нацкомфінпослуг заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням від 20.11.2012 №2319, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2112/22424, до позивача застосована штрафна санкція у розмірі 17 000,000 грн.

Супровідним листом від 21.08.2019 №6730/15-8 вказане рішення направлено на адресу позивача.

Вважаючи прийняту відповідачем постанову протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 №2664-III (далі Закон №2664-III), в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону №2664-III фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону №2664-III державне регулювання ринків фінансових послуг - здійснення державою комплексу заходів щодо регулювання та нагляду за ринками фінансових послуг з метою захисту інтересів споживачів фінансових послуг та запобігання кризовим явищам.

Частиною 1 ст. 21 Закону №2664-III встановлено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України; щодо ринків цінних паперів та похідних цінних паперів (деривативів) - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Указом Президента України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» від 23.11.2011 №1070/2011 на виконання Закону №2664-III утворено Нацкомфінпослуг та затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

За приписами п. 1, 2 вказаного Положення, Нацкомфінпослуг є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством. Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Повноваження Нацкомфінпослуг визначені ст. 28 Закону №2664-III, згідно з п. 10, 12 ч. 1 якої Нацкомфінпослуг у межах своєї компетенції: у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Частиною 1 ст. 39 цього Закону передбачено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

При цьому, у силу положень ч. 2 цієї ж статті Закону №2664-III Нацкомфінпослуг обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Також, п. 1, 3 ч. 1 ст. 40 Закону №2664-ІІІ передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу: зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення та накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319 (що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2112/22424) затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (далі Положення №2319). Судом застосовуються норми положення, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, суд зазначає, що Положення № 2319 містить аналогічні норми щодо застосування заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги.

Згідно з п. 1.5 розд. I Положення № 2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Відповідно до п. 1.7 Положення №2319 рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були досліджені під час розгляду справи про правопорушення.

Доказами в справі про правопорушення є будь-які фактичні дані, отримані в установленому законом порядку, що свідчать про наявність чи відсутність порушення законодавства про фінансові послуги, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами абз. 1 п. 2.4 розд. ІІ Положення №2319 рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону №2664-ІІІ Нацкомфінпослуг застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування штрафних санкцій може бути оскаржено в суді.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову відповідачем винесено у зв`язку з невиконанням ТОВ «Прості займи» розпорядження Нацкомфінпослуг про застосування заходу впливу від 02.07.2019 №1264, яким до позивача було застосовано захід впливу у вигляді зобов`язання усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін до 01.08.2019.

Підпунктом 1 п. 2.1 розд. ІІ Положення №2319 передбачено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення, який, в свою чергу, згідно з пунктом 2.2. Положення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг.

Відповідно до п. 2.2 розд. ІІ Положення №2319 рішення про зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

Невиконання вимог письмового розпорядження (припису) є підставою для застосування інших заходів впливу у визначених законом випадках.

У Розпорядженні, зокрема, зазначено, що за результатами аналізу інформації та документів наданих позивачем Актом зафіксовано, що ТОВ «Прості займи» надано громадянину ОСОБА_1 (договір №336 від 14.03.2019) фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту шляхом укладення електронних договорів за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ІТС) у порядку, що не відповідає ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 2 ст. 639, та ст. 1055 Цивільного кодексу України. Таким чином, недоліки ІТС, за допомогою якої позивач здійснював укладення електронного Договору з громадянином ОСОБА_1 призвели до фактичного надання ТОВ «Прості займи» фінансової послуги не на підставі договору. Враховуючи вищезазначене, відповідач прийшов до висновку, що позивач здійснив надання громадянину ОСОБА_1 фінансової послуги, а саме: надання коштів у позиву, в тому числі і на умовах фінансового кредиту з порушенням ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Щодо змісту розпорядження №1264 від 02.07.2019 суд вважає за необхідне також наголосити, що згідно з п. 2.2. Положення № 2319 рішення про зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги. Письмове розпорядження (припис) Нацкомфінпослуг повинно містити:

дату та номер розпорядження (припису), місце його складання;

відомості про особу (повне найменування юридичної особи, місцезнаходження, код за ЄДРПОУ);

зміст виявленого порушення законодавства про фінансові послуги;

норму законодавства про фінансові послуги, яку порушено особою;

посилання на дату і номер акта про правопорушення, в якому зафіксоване порушення законодавства про фінансові послуги;

строк усунення особою порушення законодавства про фінансові послуги та повідомлення Нацкомфінпослуг про усунення порушення законодавства про фінансові послуги;

прізвище, ініціали та підпис Голови Нацкомфінпослуг або члена Нацкомфінпослуг, який виконує обов`язки та повноваження Голови Нацкомфінпослуг;

відбиток печатки Нацкомфінпослуг.

Натомість, судом встановлено, що Акт про правопорушення, вчинені ТОВ «Прості займи» на ринку фінансових послуг від 26.07.2019 № 1139/15-4/14 та Розпорядження про застосування заходу впливу № 1264 від 02.07.2019 не містять змісту виявленого порушення законодавства про фінансові послуги, в них не визначено, яке саме порушення необхідно усунути, які недоліки ІТС, що призвели до надання фінансової послуги позивачем не на підставі договору та не зазначено яким чином позивач повинен їх усунути.

Між тим, позивач, отримавши розпорядження №1264 від 02.07.2019, з метою спростування висновків контролюючого органу, все ж у межах строку, визначеного у ньому, направив до Нацкомфінпослуг пояснення від 18.07.2019 №299-Ю та копії документів достатніх, на його думку, для прийняття рішення, у зв`язку із вищевикладеним суд не приймає посилання представника відповідача на невиконання підприємством розпорядження про застосування заходу впливу № 1264 від 02.07.2019.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у відповіді позивачем повідомлялося, що алгоритм укладення договорів, який використовується ТОВ «Прості займи» передбачає, що у разі позитивного рішення про видачу позики за наслідками розгляду оферти позичальника, система генерує унікальний код, який використовується уповноваженою особою товариства для підписання кредитного договору в порядку, визначеному статтями 11, 12 Закону «Про електронну комерцію», після чого система переводить клієнту на карту суму зазначену в заявці через платіжну систему за допомогою ТОВ ФК «Вей Фор Пей» (WayForPay). Так, договір з ОСОБА_1 було підписано у відповідності до ст. 12 Закону «Про електронну комерцію» із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 771_2913_.

Відповідно до ст. 12 Закону «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі «електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом» (абз. 3 ч. 1 ст. 12).

В свою чергу згідно із визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п 6 ч. 1 ст. 3 Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Саме у такий спосіб було підписано договір із зазначеним у Розпорядженні № 1264 позичальником Курінним ОСОБА_2 .

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

При цьому, відповідно до приписів ч. 3 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 ст. 11 цього Закону встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Слід зазначити, що принцип юридичної сили електронного правочину найбільш повно відображається у вимогах щодо форми правочину.

Це підтверджується закріпленими на рівні міжнародних документів правовими нормами: ч. 1 ст. 8 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про використання електронних повідомлень у міжнародних договорах повідомлення або договір не можуть бути позбавлені дійсності або позовної сили лише на тій підставі, що вони складені у формі електронного повідомлення; ст. 5 Типового закону про електронну торгівлю Комісії Організації Об`єднаних Націй з права міжнародної торгівлі інформація не може бути позбавлена юридичної сили, дійсності або позовного захисту лише на тій підставі, що вона складена у формі повідомлення даних.

Аналогічна норма міститься й у ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», яка передбачає, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

З матеріалів справи вбачається, що у відповіді на Розпорядження № 1264 позивачем роз`яснено алгоритм укладення електронних договорів, а також надавало всю необхідну інформацію для того, щоб встановити факт укладення договору з ОСОБА_1 .

Крім того, відповідачу було надано докази укладання договору та виконання умов договору ОСОБА_1 .

З наданої позивачем Інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладання електронного договору, вчинених позивачем та Заявником в ІТС та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій вбачається, що ОСОБА_3 оформив кредитний договір № 336 від 14.03.2019 о 13:29:21 на суму 900,00 грн. в режимі он-лайн. На його банківську кредитну карту були перераховані кошти за кредитним договором, що підтверджується довідкою від 10.01.2020.

«Інформація про отримувача

Номер карти 51****0827 Власник карти

Банк COMMERCIAL BANK PRIVATBANK Категорія карти MasterCard

інформація про замовлення

Час запиту 14.03.2019 13:29:14 Сума 900 Валюта UAH

Тип транзакції P2P_CREDIT

Спосіб оплати CARD TOKEN».

У якості часткового виконання умов кредитного договору, на рахунок ТОВ «Прості займи» Курінним В.Г. були перераховані кошти в рахунок оплати за кредитним договором 336 з підтвердженням перерахування з карти оплат:

«Інформація про Платника

Номер карти 51****8317

Власник карти KDV GOLD

Банк COMMERCIAL BANK PRIVATBANK

Категорія карти MasterCard

інформація про плату

Час оплати 01.04.2019 12:21:37

Сума 386,28

Валюта UAH».

Крім того, згідно Алгоритму укладання кредитного договору на сайті позивача («Процес отримання кредиту на сайті bistrozaim.ua»), у разі позитивного рішення про видачу позики, система генерує унікальний код, який використовується уповноваженою особою ТОВ «Прості займи» для підтвердження підписання кредитного договору в порядку, визначеному ст. 11, 12 Закону «Про електронну комерцію», після чого система переводить клієнту на карту суму зазначену в заявці через платіжну систему за допомогою ТОВ ФК «Вей Фор Пей» (WayForPay).

Разом із цим, суд не приймає посилання представника позивача на порушення відповідачем порядку притягнення суб`єкта ринку фінансових послуг до відповідальності з огляду на наступне.

Судом встановлено та позивачем не заперечено, що представники позивача на розгляд справи про правопорушення на ринку фінансових послуг, що було призначено на 12 серпня 2019 року, не з`явились, надіславши на адресу відповідача листа. Клопотань про відкладення та/або зупинення розгляду справи від позивача також не надходило.

За правилами п. 4.5 Положення №2319 постанова про накладення штрафних санкцій, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», приймається уповноваженою особою Нацкомфінпослуг протягом 30 календарних днів після отримання нею акта про правопорушення та документів, які стосуються справи про правопорушення.

При цьому, чинне законодавство в сфері регулювання ринків фінансових послуг не містить положень, які б передбачали, що рішення Нацкомфінпослуг виноситься саме в день розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39-А, офіс 25) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 3) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг №663/1139/15-4/14-П від 20.08.2019.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39-А, офіс 25, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 3, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль