Справа № 127/2708/20
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

28 лютого 2020 р. Справа № 127/2708/20

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Крапівницька Н. Л., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом:

ОСОБА_1

до Сатанівської селищної ради

про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сатанівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Відповідно ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів, з дня подання позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

А тому, перевіривши матеріали позову, суд дійшов висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із ч.1 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Однак, в порушення зазначеної норми Позивачем не додано до позовної заяви її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, а саме, третій особі.

Також, згідно із ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, відповідно до приписів пп. 2, 6 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, визначено ставку судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн).

Також, за подання до адміністративного суду фізичною особою заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою сплачується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (630,60 грн).

Судом встановлено, що судовий збір, за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, позивачем не сплачено, проте подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України, яка кореспондується з приписами частин 1, 2 статті 8 Закону України № 3674-VІ "Про судовий збір".

Так, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат або звільнити від їх сплати повністю або частково, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Зазначений переліки є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягають.

Також суд зазначає, що судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 132, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України №3674-VІ "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Приписами статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому положення Закону України "Про судовий збір" кореспондуються з положеннями статті 2 КАС України, якими розкривається зміст однієї із засад адміністративного судочинства, а саме, рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Так, згідно приписів вказаної статті усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору.

Стаття 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.

Однак, з урахуванням наведених норм права, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника, тобто фізичної або юридичної особи (довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, податкова декларація про доходи, тощо). Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на цю особу.

У розумінні приписів статті 8 Закону України № 3674-VІ "Про судовий збір" відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, скаржник має довести існування фінансових труднощів.

Згідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір" від 23 січня 2015 року №2 доведено до відома суддів результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір". У роз`ясненні зазначено, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Враховуючи викладене, для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати Позивачу необхідно підтвердити свій незадовільний майновий стан, шляхом надання суду доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану, зокрема: довідку з Пенсійного фонду про отриману пенсію в 2019-2020 роках, інформацію з податкових органів про доходи за 2019-2020 роки, інформацію з банківських установ про відкриті рахунки та кошти на них, станінформацію чи не зареєстрований Позивач як підприємець, та чи не входить в наглядову раду будь-якого підприємства, що має на меті отримання прибутку, тощо.

Водночас, Позивачем не надано суду будь-яких доказів та документальних підтверджень наявності у нього скрутного матеріального становища та відсутності у останнього коштів на оплату судового збору, як підстави для відстрочення сплати судового збору.

Крім того, статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право (а не обов`язок) суду щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору. Сплата ж судового збору за подання адміністративного позову, в силу положень частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом. Визначення ж майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Оскільки, позивачем не надано суду належних доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для відстрочення сплати судового збору у суду відсутні.

Суд зазначає, що обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України, у зв`язку з чим, безпідставне звільнення від його сплати окремих осіб може свідчити про надання одній із сторін незаконної переваги перед іншою.

За таких обставин, позивачу слід надати документ про сплату судового збору за подання до суду адміністративного позову та заяви про забезпечення позову.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивачем заявлено позовні вимоги немайнового характеру.

А тому, за вимогу щодо оскарження до суду рішення тендерного комітету Сатанівської селищної ради Позивачу необхідно сплатити судовий збір у загальному розмірі 840,80 грн.

Також суд зазначає, що Позивачем разом із позовом подано заяву про забезпечення доказів, ставка судового збору за подання такої заяви згідно Закону України "Про судовий збір" становить 0,3 розміру прожиткового мінімуму, тобто, 630,60 грн.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви та заяви про забезпечення доказів шляхом: сплати судового збору в сумі 840,80 грн за подання до адміністративного суду позовної заяви та сплатити судовий збір за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову в сумі - 630,60 грн, та надати до суду докази (оригінали квитанцій) про здійснення сплати.

Крім того, згідно матеріалів адміністративного позову, Позивач визначає в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес - Будкомплектація", при цьому, не надавши обґрунтованого клопотання про залучення вказаної особи до участі у справі.

Так, у силу частини другої статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи.

Частиною четвертою даної норми визначено, що у заявах про залучення третіх осіб зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Отже, як слідує із зазначених норм, Позивач має подати відповідне клопотання/заяву, обґрунтувавши та вказавши підстави для залучення третіх осіб до участі у справі. При цьому вказати їх статус, оскільки треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, за приписами ст. 49 КАС України, можуть вступати у справу як на стороні позивача так і на стороні відповідача.

Також, згідно ч. 4. ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Водночас, позивачем до позовної заяви не надано оскаржуваного рішення тендерного комітету та жодних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та порушуються права позивача.

Таким чином, всупереч ч. 4 ст. 161 КАС України позивач не додав до позовної заяви доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про залишення даної позовної заяви без руху та надання позивачу часу для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

Керуючись статтею 169 КАС України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяв про звільнення від сплати судового збору за подання до адміністративного суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову - відмовити.

Позовну заяву та заяву про забезпечення позову залишити без руху.

Запропонувати позивачу у 5 - денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Дану ухвалу направити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Копія вірна Суддя: Секретар: