Справа № 188/78/20
Суддя: Полубан М. П.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/78/20
Провадження № 2-а/188/6/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року Петропавлівський районний суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П. ,

при секретарі Олійник В.С.

розглянувши у судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП № 3 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області , третя особа Першотравенський ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними , ска сування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача , в якому вказує , що 10.01.2020 р. начальником СРПП № 3 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Тупікою О.О. ( далі відповідач ) у м. Першотравенську Дніпропетровської області було складено протсанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режмі серії БАА № 635557.

Відповідно до цієї постанови відповідач вважає , що він ( позивач) , керуючи транспортним засобом ВАЗ-21121 , пр.н. НОМЕР_1 10.01.2020 р. о 22.30 год. У м. Першотравенську на вул. Котляревського керував транспортним засобом , у якого на лобовому склі мається тріщина в районі дії склоочисників , чим порушив п.3.1.ПДР України , що заборонено ДСТУ 3649:2010 п. 6.8.5 , чим скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у визгляді штрафу у сумі 340 грн.

Позивач вважає , що дії відповідача були неправомірними , а складена ним вищевказана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі є незаконною та підлягає скасуванню .

Просить суд про наступне :

- Визнати дії начальника СРПП № 3 Першотравенського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Тупіки Олександра Олександровича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП протиправними.

- Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 635557 від 10.01.2020 р. , складену начальником СРПП № 3 Першотравенського відділення полвції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Тупікою Олександром Олександровичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 340 грн. за адміністративне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення .

В судовому засіданні позивач не з`явився. В своїй заяві просить суд справу розглянути без його участі. Позов підтримує ,просить суд позов задовольнити в зв`язку з відсутність будь-яких доказі його вини .

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання також не з`явилися , про час та місце судового розгляду справи були належним чином повідомлені.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву , в якій викладає свою процесуальну позицію щодо безпідставності та необґрунтованості вказаного позову. При цьому посилається на норми п. 31.1 ПДР України щодо відповідності транспортного засобу встановленим стандартам та технічному стану. Просить суд відмовити у позові. Справу розглянути без його участі.

Враховуючи наведене та вимоги ч. 1 ст.205КАСУ , суд вважає за можливе справу слід розглянути у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, яких достатньо для вирішення справи по суті.

Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає повному задоволенню.

Судом встановлено , що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі , сері БАА № 6355557 від 28.09.2019 р. від 10.01.2020 р. позивача дійсно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Відповідно до даної постанови винесеної відповідачем позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення за те , що він 10.01.2020 р. о 22.30 год. в м.Першотравенськ вул. Котляревського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у якого мається тріщина на лобовому склі в районі дії склоочисників , чим порушив п. 31.1 ПДР України , що заборонено ДСТУ 3645…

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд керується наступним.

Відповідно до частини другої ст.. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ « Про Національну поліцію» , поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху ( далі ПДРУ ) його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст.. 222 КУпАП віднесено розгляд справи, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є вищевказана постанова у справі про адміністративне правопорушення, однак на думку суду, наявна в матеріалах справи лише постанова про адміністративне правопорушення не може бути визнана доказом вчинення позивачем порушення ПДР України, оскільки не є доказом в розумінні ст.. 251 КУпАП.

Відповідно до ст.. 280 КУпАП , орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст.. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст.. 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст.. 252 КУпАП дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності згідно зі ч. 2 ст. 77 КАСУ, покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ПДРУ України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У оскаржувані постанові відповідач не дотримався вимог ст.. 251,252,283 КУпАП та на думку суду безпідставно , без достатньо до цього притягнув водія до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 23 Закону України від 05 червня 2014 року № 1315-VII "Про стандартизацію" національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах (ч. 1 ст. 23). Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами (ч. 2 ст.23).

ДСТУ 3649:2010. Національний стандарт України. Колісні транспортні засоби. «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» поширюються на колісні транспортні засоби категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 1 розділу «Вимоги до інших елементів конструкції» визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

Однак необхідно зауважити, що зазначений стандарт застосовують виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану КТЗ на відповідність вимогам ДСТУ 3649 під час проведення державного технічного огляду колісного транспортного засобу.

Нормами ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-ХІІ від 30.06.1993 року передбачено проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

В той же час, в частині другій ст.. 35 цього Закону визначено, що легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років не підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до положень цієї статті обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Перелік технічних несправностей, при яких забороняється експлуатація транспортного засобу наведений у розділі 31 ПДР України, а саме «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання».

Однак, в цьому переліку відсутня така несправність, як тріщина та сколи на лобовому склі, тобто ПДР України не забороняється експлуатувати транспортний засіб в цьому випадку.

Таким чином, наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників КТЗ, яким керував позивач, п.п. 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою .

Отже, з огляду на зазначене, суд вважає доводи позивача стосовно підстав для скасування постанови спірної постанови , винесеною відповідачем, є такими, що грунтуються на чинному законодавстві .

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім постанови про адміністративне правопорушення із зазначенням суті виявленого правопорушення, інших доказів які б спростовували доводи позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем надано не було.

За таких обставин винесена постанова по справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача слід визнати незаконною , а тому вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 3ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин винесена постанова по справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача слід визнати незаконною , а тому вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246 КАС України, ст. 9, ч.3 ст. 121 , 251 , 284 КУпАП суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника СРПП № 3 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області , третя особа Першотравенський ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними , скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити .

Визнати дії начальника СРПП № 3 Першотравенського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Тупіки Олександра Олександровича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 635557 від 10.01.2020 р. , складену начальником СРПП № 3 Першотравенського відділення полвції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Тупікою Олександром Олександровичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 340 грн. за адміністративне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення .

Копію рішення невідкладно направити сторонам для відома .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського Апеляційного адміністративного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом п"ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя М. П. Полубан