Справа № 1.380.2019.005600
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005600
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гулкевич І.З. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просить суд :

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті компенсації втрати частини доходу у зв`язку із 27 місячним порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії у розмірі 2520 гривень з 01.05.2016 по 05.08.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.05.2016 по 05.08.2019 із невчасно виплаченої, а саме із запізненням на 27 місяців, пенсії у розмірі 2520 гривень;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати протягом 10 днів з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч.1 ст. 382 КАС України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що є пенсіонером органів внутрішніх справ України та отримую пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зазначив, що 14.03.2018 набрало законної сили рішення Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/6266/17 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку з 01.01.2016 та виплати позивачу пенсії як пенсіонеру ОВС. Проте, позивач вважає, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.05.2016 по 05.08.2019. Просить позов задовольнити.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що підставою для перерахунку та виплати пенсії позивачу була постанова Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2017 у справі № 461/6266/17, яка виконана в частині допущення до негайного виконання рішення суду в частині виплати перерахованої пенсії в межах за один місяць, у визначені строки, а саме 22.12.2017. Доплата за період з 01.01.2016 по 31.01.2016 в сумі 1318,36 грн виплачена додатковими відомостями січня 2018 року. Станом на день набрання рішення законної сили у справі №464/6266/17 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Відповідно ГУПФУ у Львівській області на підставі довідки від 22.03.2018 №91-02027 виданої ліквідаційною комісією ГУМВСУ у Львівській області проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016, оскільки відповідно до даної довідки вона є більшою. Доплата за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 - 5590,08 гри. виплачена додатковими відомостями квітня 2018 року. Станом на 01.05.2018 основний розмір пенсії становить 4337,52 грн., пенсійна виплата з надбавками становить 6192,52 грн.

Також зазначає, що перерахована пенсія за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 32129,68 грн виплачується ОСОБА_1 з урахування вимог Постанови КМУ №103. На час звернення до суду позивача постанова КМУ №103 була чинною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин. Окрім того, як зазначалось вище, нарахована сума пенсії за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 - 5590,08 грн виплачена додатковими відомостями квітня 2018 року, відразу ж після нарахування вказаної суми.

Також звертає увагу суду, що позивачем не надано жодних доказів на обґрунтування 2520 грн, а суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено повноваження щодо нарахування пенсії. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідачем виплачено йому чергову заборгованість за травень-серпень 2016 року у розмірі 2520 грн та не виплачено компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії, відповідно останній змушений був звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Львівській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

11 грудня 2017 року Галицьким районним судом м. Львова прийнято постанову у справі №461/6266/17 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з січня 2016 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату його пенсії з 1 січня 2016 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", від 18 листопада 2015 року № 947 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268" та довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 30 квітня 2017 року №91-02027 про розмір грошового забезпечення. Постанова в частині стягнення пенсії за один місяць звернена до негайного виконання.

Постанова суду набрала законної сили 14 березня 2018 року.

На виконання зазначеного рішення Галицького районного суду м. Львова відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 32129,68 грн з її виплатою з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103), а саме: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісячно окремою сумою виплачується 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії, тобто 669,37 грн (32129,68/24/50%).

09 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою в якій зазначив, що у зв`язку виплаченою Пенсійним фондом заборгованості з 01.05.2016 по 29.04.2019 у розмірі 2520 грн і це стало його доходом просив нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу з 01.05.2016 по 29.04.2019 із невчасно виплаченої пенсії у розмірі 2520 грн..

09 жовтня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом № 4360/С-20/11.03-06 повідомило позивача, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області затримки виплати пенсії ОСОБА_1 не допускалось, підстави для нарахування компенсації втрати частини доходу відсутні.

У зв`язку із не нарахуванням та невиплатою позивачу компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати", останній звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ №159 від 21.02.2001.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з статтею 4 Закону України № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до положень статті 6 Закону України №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Вказані норми дублюються також у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, у пункті 6 якого також вказано, що компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати.

Статтею 7 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З аналізу вищевикладених правових норм слідує, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Тобто, у кожному випадку необхідно встановити вину пенсійного органу у невчасній виплаті грошових доходів громадянам. Однак, судом не встановлено, а позивачем не доведено вини ГУ ПФУ у Львівській області у невчасній виплаті йому грошових доходів з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, на підставі довідки ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 22.03.2018 №91-02027 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року виданої на підставі Постанови №103, в якій розмір грошового забезпечення є більшим, ніж у довідці на підставі, якої виконано рішення суду в частині до негайного виконання. Доплата за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 в сумі 5590,08 грн виплачена додатковими відомостями квітня 2018 року, відразу ж після нарахування вказаної суми. Станом на 01.05.2018 основний розмір пенсії становить 4337,52 грн., пенсійна виплата з надбавками становить 6192,52 грн.

Разом з тим, перерахована пенсія за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 32129,68 грн виплачувалась ОСОБА_1 у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України №103 " Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб " з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно окремою сумою в розмірі 669,37 грн.

Суд наголошує, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб ", якою врегульовано питання виплати перерахованих пенсій, в тому числі за спірний період. Вищезазначена Постанова набрала законної сили 24.02.2018.

Відповідно до п.3 Постанови №103 передбачено перерахування з 01.01.2016 пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до Постанови №988.

Виплату перерахованих відповідно до абз. 1 цього пункту Постанови пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 01.01.2018. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017; з 01.01.2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Згідно з п.5 Постанови №103 перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до п.3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45.

Постановою №103 внесені зміни в Постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", а також у Порядок №45.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівської області без будь-якого зволікання, у квітні 2018 року провело перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року. Частину перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 в сумі 5590,08 грн. виплачено позивачу відповідачем у квітні 2018 року, а решту суми нарахованої пенсії виплачувалось у порядку та строки передбачені Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", а відтак жодної вини відповідача у невчасній виплаті доходів позивачу немає.

Також суд зазначає, що позивач просить нарахувати і виплатити компенсацію втрати доходу з 01.05.2016 по 05.08.2019 із невчасно виплаченої, а саме з затримкою на 27 місяців пенсії у розмірі 2520 грн, однак останнім не надано жодних доказів на обґрунтування вказаної суми, а суд не може перебирати за себе функцію органу, на який законодавством покладено повноваження щодо нарахування пенсії.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому судом враховано, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

За наведених обставин у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 19, 20, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати з сторін стягненню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гулкевич І.З.