Справа № 260/890/19
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2020 року м. Ужгород№ 260/890/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Дору Ю.Ю..

за участі:

секретаря судового засідання Завидняк А.В.,

представника позивача - Стародубця М.В.,

представник відповідача 1 - не з`явився,

представник відповідача 2 - не з`явився,

представник відповідача 3 - не з`явився,

представник третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної авіаційної служби України до ОСОБА_1 ; Виконавчого комітету Ужгородської міської ради; Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Закарпатське обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Ужгород" про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2019 року Державна авіаційна служба України (далі - позивач, Державіаслужба) через уповноваженого представника Авдєєва ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач 1, ОСОБА_1 ), Державної архітектурно-будівельної інспекції України; Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради (далі - відповідач 3) ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Закарпатське обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Ужгород" (далі - третя особа, ЗОКП "Міжнародний аеропорт Ужгород"), в якій просить:

- зобов`язати ОСОБА_1 виконати рішення Державіаслужби від 14.03.2019 №142;

- зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в частині не погодження об`єкта будівництва за адресою: м.Ужгород, вул.О.Хіри, 10Б та зобов`язати вчинити дії щодо погодження вищезазначеного будівництва;

- визнати протиправними дії Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради щодо видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки затверджених наказом Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 21.08.2017 №12 та скасувати їх;

- визнати протиправними дії Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області щодо видачі дозволів на початок виконання підготовчих та будівельних робіт за адресою: м.Ужгород, вул.О.Хіри, 10Б та скасувати їх.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.02.2019 на адресу Державіаслужби надійшов акт обстеження приаеродромної території аеродрому «Ужгород» щодо питань забудови, виявлення фактів будівництва без висновків експлуатанта аеродрому та Державіаслужби України від 11.02.2019 №01, затверджений в.о. директора Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» 11.02.2019 (далі - Акт).

На момент перевірки приаеродромної території аеродрому «Ужгород» комісією виявлено, зокрема, об`єкт, будівництво якого ведеться без узгодження з експлуатантом аеродрому, провайдером аеронавігаційного обслуговування та без погодження Державіаслужби за адресою: м. Ужгород, вул. О.Хіри, буд. 10Б.

Згідно з частиною десятою статті 69 Повітряного кодексу України органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов`язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

На виконання вимог вищезазначеної статті, Положення № 520, на підставі Акту в.о. Голови Державіаслужби 14.03.2019 винесено рішення № 142 про припинення будівництва, що здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 Б, що здійснюється ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що рішення Державіаслужби про припинення будівництва на приаеродромній території від 14.03.2019 №142 не виконуються в добровільному порядку, та зважаючи на необхідність невідкладного вирішення питання щодо припинення неконтрольованого будівництва, яке може призвести до негативних наслідків, вирішення питання щодо виконання вищезазначеного рішення в судовому порядку є єдиним способом захисту порушених прав Державіаслужби.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків вказаних у вищезгаданій ухвалі суду.

16 липня 2019 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

04 вересня 2019 року до суду від представника Державної архітектурно-будівельної інспекції надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останнім вказано, що за результатами проведеного пошуку в Єдиному реєстрі за вказаними у позовній заяві даними, відсутня інформація про реєстрацію та/або видачу дозвільних документів на початок та закінчення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 замовник ОСОБА_1 . Відповідно до наведеного представник відповідача 2 вважає дії Управління ДАБІ в Закарпатській області відповідно до позовних вимог не можуть бути визнані протиправними оскільки дії щодо реєстрації та видачі оскаржуваних документів останнім не видавалися (т.1 а.с.а.с.192-194).

03 грудня 2019 року ухвалою суду замінено у даній адміністративній справі первісного відповідача - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України на належного відповідача - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради (далі - відповідач 2).

21 січня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 17.02.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив такі задовольнити.

Відповідач 1 у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином. Відзиву на позовну заяву не подала. Разом з тим, 25.11.2019 судом отримано від ОСОБА_1 листа, відповідно до якого зазначила, що не є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (т.2 а.с.43).

Представники відповідача 2 та відповідача 3 також у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, клопотань до суду не подано.

Закарпатське обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Ужгород" не забезпечило участь у судовому засіданні законного представника та не подало у визначений судом строк письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 21.08.2017 №12 затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , поз.10б. Замовник ОСОБА_1 (т.1 а.с.а.с.61-62).

Встановлено, що 22.02.2019 на адресу Державіаслужби надійшов акт обстеження приаеродромної території аеродрому «Ужгород» щодо питань забудови, виявлення фактів будівництва без висновків експлуатанта аеродрому та Державіаслужби України від 11.02.2019 №01, затверджений в.о. директора Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» 11.02.2019 (далі - Акт).

На момент перевірки приаеродромної території аеродрому «Ужгород» комісією виявлено, зокрема, об`єкт, будівництво якого ведеться без узгодження з експлуатантом аеродрому, провайдером аеронавігаційного обслуговування та без погодження Державіаслужби за адресою: м. Ужгород, вул. О.Хіри, буд. 10Б.

Згідно з частиною десятою статті 69 Повітряного кодексу України органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов`язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

На виконання вимог вищезазначеної статті, Положення № 520, на підставі Акту в.о. Голови Державіаслужби 14.03.2019 винесено рішення № 142 про припинення будівництва, що здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 Б, що здійснюється ОСОБА_1 .

У зв`язку з невиконанням в добровільному порядку рішень Державіаслужби про припинення будівництва на приаеродромній території від 14.03.2019 № 142, та зважаючи на необхідність невідкладного вирішення питання щодо припинення неконтрольованого будівництва, яке може призвести до негативних наслідків, Державіаслужба звернулася за захистом порушених прав та вирішення питання щодо виконання вищезазначеного рішення в судовому порядку.

Аналізуючи приписи ст. 2 КАС України та чинні нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини суд виходить із наступного:

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 5 квітня 2007 року N 877-V (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 1 якого державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації. Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Разом з тим, Державіаслужба не бере участі у процедурі видачі дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, містобудівних умов і обмежень, а тому отримання погодження від позивача на видачу дозвільних документів чинним законодавством не передбачено. Окрім цього, позивач сам зазначає, що він не є суб`єктом державного-архітектурно-будівельного контролю, не володіє інформацією щодо дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, а тому суд дійшов висновку, що жодного механізму погодження будівництва з Державіаслужбою нормами чинного законодавства не передбачено.

За таких умов процедура видачі містобудівних умов та обмежень виключає правові передумови для врахування відповідним органом державного-архітектурно-будівельного контролю обмежень, пов`язаних з розміщенням об`єкта в межах приаеродромної території, адже не передбачено механізму отримання на цьому етапі визначеного у Порядку погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації №721 від 30.11.2012 року погодження Державіаслужби та підстав для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень у випадку їх ненадання.

Враховуючи відсутність правового обов`язку та відповідного механізму здійснення органом державного-архітектурно-будівельного контролю погодження об`єкта будівництва саме з позивачем суперечить положенням законодавства.

Відповідно до частини 3 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; 4) витяг із Державного земельного кадастру.

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Частиною 4 статті 29 вказаного закону визначено підстави для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, серед яких :

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Згідно з ч. 8 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: 1) за заявою замовника; 2) головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам; 3) за рішенням суду.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. (ч.2 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Також згідно із ч. 1, ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.10 ст. 69 Повітряного кодексу України органи виконавчої влади, юридичні і фізичні особи незалежно від форм власності, які допустили порушення порядку діяльності зазначеної у ч. 2 ст. 69 Повітряного кодексу України, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов`язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність зазначену у ч. 2 цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

Також п.3 ч.1 ст. 127 Повітряного кодексу України передбачено фінансову санкцію у вигляді штрафу за здійснення на приаеродромній території діяльності, визначеної ч. 2 ст. 69 цього Кодексу, без погодження з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації у розмірі від двох до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Однак з аналізу вищевказаних норм суд дійшов висновку, що ані нормами законодавства, що регулює порядок погодження об`єктів, ані положенням, що визначає Порядок скасування актів суб`єктів владних повноважень, не передбачено скасування містобудівних умов і обмежень та документів, що дають право на виконання будівельних робіт з підстав такого непогодження.

Особливості здійснення господарської діяльності на приаеродромній території визначається статтею 69 Повітряного кодексу України

Згідно частин 1, 2 Повітряного кодексу України будівлі і природні об`єкти, розташовані на приаеродромній території, не повинні становити загрози для польотів повітряних суден. На приаеродромній території запроваджується особливий порядок здійснення діяльності, яка може вплинути на безпеку авіації та створити перешкоди для роботи наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження. До такої діяльності належать: 1) будівництво, вибухові роботи; 2) діяльність, що сприяє скупченню птахів; 3) установлення радіовипромінювальних пристроїв; 4) роботи, пов`язані з використанням лазерних пристроїв, що можуть випромінювати у повітряний простір; 5) роботи, пов`язані із запуском ракет, метеорологічних радіозондів та куль-пілотів; 6) діяльність, пов`язана з польотами літальних апаратів, з викидами диму та газів, що можуть погіршувати видимість у районі аеродрому;7) будівництво високовольтних повітряних ліній, висадка та вирощування дерев або зелених насаджень.

Відповідно до частини 3 вказаної статті визначення умов забудови, використання землі і споруд та здійснення діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, на приаеродромній території здійснюється органами місцевого самоврядування згідно із законом за погодженням з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

При цьому, згідно частини 5 статті 69 Повітряного кодексу України, законодавець визначає саме експлуатанта відповідальним за здійснення контроль за станом приаеродромної території та запобігання порушенню умов погодження, незаконному будівництву експлуатант аеродрому.

Відповідно до частини 6 статті 69 Повітряного кодексу України експлуатант аеродрому та провайдер аеронавігаційного обслуговування за взаємною згодою та за згодою органів місцевого самоврядування мають право встановлювати на приаеродромній території та за її межами наземні засоби зв`язку, навігації та спостереження, світлотехнічні засоби, прокладати інженерні мережі, користуватися правом доступу до такого обладнання.

А тому, на думку суду, відсутність погодження з боку позивача на будівництво об`єктів не свідчить що такі об`єкти є самочинним будівництвом та не може бути головним чинником для його знесення.

До того ж позивачем не було наведено жодних доводів, які б свідчили про реальну невідповідність запланованого замовником будівництва на приаеродромній території, що є підставою для скликання спеціальної комісії та можливого рішення щодо відмови у наданні погодження.

Водночас, суд зауважує, що позивачем при зверненні з позовною заявою та під час розгляду справи не було надано жодних доказів на підтвердження факту здійснення будівництва ОСОБА_1 на приаеродромній території за адресою: АДРЕСА_1 з порушеннями, які можуть призвести до негативних наслідків.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, виконання якого напряму пов`язано з встановлення судом у справі об`єктивної істини, яка може бути досягнута тільки за умови підтвердження особами, які беруть участь у справі своїх вимог чи заперечень шляхом надання визначених КАС України комплексу фактичних даних (доказів, засобів доказування), які повинні відповідати обставинам саме цієї справи і бути правомірними та здійснення ними активної діяльності щодо доведення перед судом їх пріоритету над доказами, наданими іншою стороною. Обов`язковість подання доказів та здійснення процесу доказування відображається в принципі змагальності, закріпленому в КАС України, який є одним із необхідним елементів для здійснення ефективного судового захисту.

Так відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.,ч. 1,3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим суд дійшов висновку, що представником позивача не було надано до суду достатніх доказів та не було доведено перед судом їх переконливості, а з наданих представником позивача доказів суд не може зробити висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 72-74, 76-77, 90, 139, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Державної авіаційної служби України (01135, м.Київ, пр.Перемоги, буд.14, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ); Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Небесної Сотні, буд.4, ); Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Героїв Небесної сотні, буд.4, ); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Закарпатське обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Ужгород" (88017, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Собранецька, буд.145, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 3 статті 243 КАС України повний текст рішення складено та підписано 26.02.2020 року.

СуддяЮ.Ю.Дору