Справа № 598/2249/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 598/2249/18 пров. № А/857/86/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року (головуючого судді Мартиць О.І. ухвалене у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Тернопіль о 14 год. 33 хв. повний текст рішення складено 27.05.2019) у справі №598/2249/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання дій протиправними і скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.11.2018 звернувся в суд з позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області в якому просить визнати протиправними дії управління Держпраці у Тернопільській області в особі заступника начальника управління Ващука Сергія Ярославовича, яким 16.08.2018 винесена постанова №ТР998/415/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 111690,00 грн. та скасувати вищевказану постанову як незаконну винесену.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Свиріпа- ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов повністю, від позивача надійшла заява про слухання справи без його участі.

Відповідач не забезпечив присутність свого представника, що не перешкоджає розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 20.06.2018 до управління Держпраці в Тернопільській області надійшла заява від 15.06.2018, зі змісту якої отримано інформацію щодо можливого порушення трудового законодавства з питань виявлення неоформлених трудових відносин у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

18.07.2018 управлінням Держпраці в Тернопільській області прийнято наказ №487 «Про проведення інспекційних відвідувань у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ».

Згідно направлення на проведення заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційного відвідування) від 18.07.2018 №ТР998/415 інспектору праці - головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів управління Держпраці в Тернопільській області Пугач Л.Є. доручено проведення заходу у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

20 липня 2018 року у зв`язку з відсутністю фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням та відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, на юридичну адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №180 було надіслано направлення на проведення заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційного відвідування) за №ТР 998/415 від 18.07.2018.

20.07.2018 інспектором праці у зв`язку з відсутністю фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування) та відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ТР998/415/НД/АВ.

Управлінням Держпраці у Тернопільській області 20.07.2018 надано письмову вимогу про надання/поновлення документів №ТР998/4151/ПД та зупинено інспекційне відвідування на 10 днів до 30.07.2018.

Зобов`язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 у строк до 09 год. 00 хв. 30 вересня 2018 року надати документи: 1) копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця (або витягу з державного реєстру); 2) копії трудових договорів укладених із найманими працівниками у 2017-2018 роках, в тому числі звільнених працівників; 3) копії повідомлення державної фіскальної служби про прийнятих працівників у 2017-2018 роках; 4) копії договорів на організацію професійного навчання безробітного у роботодавця; 5) копії табелів обліку використання робочого часу найманими працівниками за період з січня 2017 року по липень 2018 року; 6) копії документів про нарахування та виплату заробітної плати найманим працівникам за період з січня 2017 року по липень 2018 року включно; 7) копії документів про нарахування та виплату звільненим працівникам остаточного розрахунку при звільненні у 2017-2018 роках; 8) копії документів про надання щорічних відпусток найманим працівникам, нарахування та виплату відпускних у 2017-2018 роках; 9) копії звітності поданої до державних органів щодо використання найманої праці; 10) копії графіків змінності найманих працівників; 11) копії документів про проходження виробничої практики учнями.

Копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування від 20.07.2018 року №ТР998/415/НД/АВ та одного примірника вимоги про надання документів від 20.07.2018 №ТР998/415/ПД, були надіслані позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 20.07.2018.

Однак, в зазначений у вимозі від 20.07.2018 №ТР998/415/ПД строк позивачем фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 документи не надано.

31.07.2018 управління Держпраці в Тернопільській області надіслало до Збаразького відділення Кременецької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області запит про надання інформації щодо подання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 повідомлення про прийняття працівників на роботу на протязі 2017-2018 років.

На даний запит відповідач отримав відповідь від 01.08.2018 №1413/10/19-06-08, згідно якої ФОП ОСОБА_3 укладені трудові договори з найманими працівниками Бурба Романом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

01.08.2018 інспектором праці складено акт інспекційного відвідування №ТР998/415/АВ у якому зафіксовані порушення законодавства про працю, а саме: 31 липня 2018 року у автобусі за маршрутом Тернопіль - Добромірка на Збараж КП інспектором праці виявлено факт перевезення пасажирів водієм ОСОБА_7 , 1982 року народження. Факт перебування у трудових відносинах із ОСОБА_1 приблизно протягом семи місяців ОСОБА_7 особисто підтвердив у розмові з інспектором праці, також повідомив, що трудову книжку ОСОБА_1 він віддав, але чи оформлений він офіційно, йому не відомо. Станом на 01 серпня 2018 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 не укладено належним чином трудового договору в письмовій формі із найманим працівником ОСОБА_7 що є порушенням вимог пункту 6 частини першої статті 24 КЗпП України та статті 5-1 КЗпП України (не забезпечено гарантій права громадян на працю). Також, в порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України та Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до укладення трудового договору із найманим працівником ОСОБА_7 не подано повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіального органу Державної фіскальної служби за місцем обліку його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується листом Збаразького відділення Кременецької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області.

Акт інспекційного відвідування від 01.08.2018 №ТР998/415/АВ було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом документів, згідно поштового відправлення №248 від 01.08.2018.

08.08.2018 заступником начальника управління Держпраці у Тернопільській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ТР998/415/АВ/ТД про що позивача було повідомлено листом від 10.08.2018 №2716/01-05-12.3/18

На розгляд справи 16.08.2018 фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не прибув, клопотання про відкладення розгляду не подавалось.

Керуючись статтею 259 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення» пунктом 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, уповноваженою посадовою особою було розглянуто справу про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТР998/415/АВ/ТД-ФС від 16.08.2018 якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111690,00 гривень.

Постанову про накладення штрафу уповноваженою посадовою особою від 16.08.2018 №ТР998/415/АВ/ТД-ФС направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 згідно поштового відправлення №850 від 17.08.2018.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_8 , головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Тернопільській області, яка проводила інспекційне відвідування та здійснювала перевірку пояснила, що при здійснення інспекційного відвідування виявила факт виконання водієм ОСОБА_7 , 1982 року народження трудових обов`язків по перевезенню пасажирів у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 без оформлення трудового договору.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Підпункт 6 пункту 4 Положення №96 встановлює, що Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з пунктом 7 цього Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Згідно з Положенням про управління Держпраці у Тернопільській області, затвердженим наказом Держпраці №75 від 22.06.2017, управління Держпраці у Тернопільській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та відповідно їй підпорядковується.

Підпунктом 5 пункту 4 Положення, на управління Держпраці у Тернопільській області відповідно до покладених на нього завдань, передбачено здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Основним завданням управління, згідно Положення, є реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В свою чергу, процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 295).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку №295, заходи державного контролю проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Згідно положень підпункту 1,2 пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю та за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Згідно пункту 9 Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Пункт 10 Порядку № 295 встановлює, що тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 295 Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Пункт 12 Порядку № 295 встановлює, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Згідно пункту 14 Порядку № 295 Під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку;

3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником;

5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки;

6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об`єкта відвідування;

8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;

9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Згідно із пунктом 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування (пункт 20 Порядку № 295).

Пунктом 21 Порядку № 295 встановлено, що якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Як встановлено судом вище, за результатами розгляду справи про накладення штрафу 01.08.2018 інспектором праці складено акт інспекційного відвідування №ТР998/415/АВ у якому зафіксовані порушення законодавства про працю, а саме: 31 липня 2018 року у автобусі за маршрутом Тернопіль - Добромірка на Збараж КП інспектором праці виявлено факт перевезення пасажирів водієм ОСОБА_7 , 1982 року народження. Факт перебування у трудових відносинах із ОСОБА_1 приблизно протягом семи місяців ОСОБА_7 особисто підтвердив у розмові з інспектором праці, також повідомив, що трудову книжку ОСОБА_1 він віддав, але чи оформлений він офіційно, йому не відомо. Станом на 01 серпня 2018 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 не укладено належним чином трудового договору в письмовій формі із найманим працівником ОСОБА_7 що є порушенням вимог пункту 6 частини першої статті 24 КЗпП України та статті 5-1 КЗпП України (не забезпечено гарантій права громадян на працю). Також, в порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України та Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до укладення трудового договору із найманим працівником ОСОБА_7 не подано повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіального органу Державної фіскальної служби за місцем обліку його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується листом Збаразького відділення Кременецької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області.

Пунктом 27 Порядку № 295, чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

В свою чергу, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою сьомою статті 53 Закону «Про зайнятість населення» визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд. У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів (пункти 4-5 Порядку № 509).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Як встановлено судом вище, 08.08.2018 заступником начальника управління Держпраці у Тернопільській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ТР998/415/АВ/ТД про що позивача було повідомлено листом від 10.08.2018 №2716/01-05-12.3/18

На розгляд справи 16.08.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не прибув, клопотання про відкладення розгляду не подавалось.

Керуючись статтею 259 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення» пунктом 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, уповноваженою посадовою особою було розглянуто справу про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТР998/415/АВ/ТД-ФС від 16.08.2018 якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111690,00 гривень.

Постанову про накладення штрафу уповноваженою посадовою особою від 16.08.2018 №ТР998/415/АВ/ТД-ФС направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 згідно поштового відправлення №850 від 17.08.2018.

Частиною першою статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно частини 1 статті 21 КЗпП України Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідальність за порушення законодавства про працю встановлена статтею 265 КЗпП України.

Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 4 частини 2 статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, як згадувалось вище спірною обставиною у справі є факт допуску позивачем до роботи ОСОБА_7 без укладання трудового договору (контракту), оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність свого рішення.

Суд звертає увагу на те, що в силу положень частини 2 статті 68 Конституції України позивач повинен бути обізнаний про правові наслідки виявлених під час інспекційного відвідування порушень вимог трудового законодавства, з огляду на встановлені частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України санкції за такі порушення. При цьому, право особи на участь в прийнятті рішення, за умови дотримання органом державної влади процедури повідомлення про дату й час розгляду справи такої особи, та обізнаності особи про виявлені контролюючим органом порушення нею трудового законодавства та передбачені законом санкції за такі порушення, на переконання суду не буде порушено, якщо такою особою не вживалося жодних заходів щодо доведення з власної ініціативи відсутності фактів таких порушень. Як встановлено судом вище, позивачем не подано відповідачу після проведеної перевірки спростувань виявлених порушень та доказів в їх підтвердження.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 24 грудня 2019 року по справі №360/403/19, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Доводи скаржника є необґрунтованими, оскільки матеріали справи підтверджують порушення допущені позивачем, а відповідачем надано суду достатньо доказів та доведено правомірність своїх дій, позивачем порушено норми КЗпП України, а саме допущено до роботи працівника без укладання трудового договору (контракту), оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

Обґрунтовуючи правомірність прийнятої постанови про застосування штрафу, відповідач виходив з правомірності висновків акту перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Колегія суддів дійшла висновку, що прийняте відповідачем рішення у межах власних повноважень є правомірними, а тому в задоволенні позову слід відмовити, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Оскільки справа відповідно до пункту 6 частини 6 статті 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі №598/2249/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 25.02.2020