Справа № 553/2713/19
Суддя: Новак Ю. Д.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2713/19
Провадження № 2-а/553/15/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.02.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді - Новака Ю.Д.,

при секретарі - Каленіченко В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Сергеєва Ростислава Євгеновича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 08 листопада 2019 року поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Сергеєвим Р.Є. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері (забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі) серія ДПО18 №683786, згідно якої його, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до вказаної постанови, 08 листопада 2019 року об 11 год. 08 хв. на 395 км. автомобільної дороги М-03 Київ - Харків - Довжанський, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марка СВ, модель МВS5 АХР-2, номерний знак НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п.31.3 ПДР України (в тексті постанови посилання на підпункт (б) пункту 31.3. ПДР України не міститься) та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП. З зазначеною постановою він не згоден та вважає її незаконною, з огляду на те, що автомобіль має вантажопідйомність до 3,5 тонни, а строк його експлуатації становить менше ніж два роки, то відповідно до ч.2. статті 35 Закону України «Про дорожній рух», п. 1 «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу», транспортний засіб ОСОБА_1 марка СВ, модель МВS5 АХР-2, номерний знак НОМЕР_1 , на разі, обов`язковому технічному контролю не підлягає. На момент винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №683786, час проходження періодичного обов`язкового технічного контролю не настав, тому у діях його відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП. Крім того, оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням порядку її прийняття (винесення), оскільки 08.11.2019 року на 395 км. автомобільної дороги М-03 Київ - Харків - Довжанський поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Сергеєвим Р. Є. було зупинено транспортний засіб марка СВ, модель МВ85 АХР-2, номерний знак НОМЕР_1 . Причиною зупинки транспортного засобу представником поліції було вказано: «з метою перевірки документів». Таким чином, для того щоб поліцейський мав законне право здійснити перевірку документів, спочатку він повинен мати законне право зупинки транспортного засобу у чітко регламентованих випадках, передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію». Вказане, між іншим, підтверджено судовою практикою, зокрема, Верховний Суд постановив, що поліцейські не можуть вимагати у водія свідоцтво про реєстрацію автомобіля, якщо у них немає доказів правопорушення. Позивачем, як водієм транспортного засобу марка СВ, модель МВS5 АХР-2, номерний знак НОМЕР_1 , 08.11.2019 року не було допущено порушень правил дорожнього руху, що, зокрема, підтверджується відсутністю будь-якого іншого протоколу/постанови, окрім оскаржуваної, складеного відносно нього сержантом поліції, який без достатньої правової підстави зупинив вказаний транспортний засіб. Крім того, 08.11.2019 року під його керуванням транспортним засобом марка СВ, модель МВS5 АХР-2, номерний знак НОМЕР_1 чи за участі вказаного автомобіля не було вчинено дорожньо-транспортної пригоди. А тому це, на думку позивача, свідчить про відсутність у працівника поліції законних підстав для зупинення транспортного засобу та вимоги про пред`явлення документів. З урахуванням викладеного, просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №683786 від 08.11.2019 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

У відзиві на позовну заяву поліцейський роти №4 батальйону УПП в Полтавській області лейтенант поліції Сергеєв Р.Є. Департаменту патрульної поліції України посилався на права інспектора УПП в Полтавській області щодо прийняття ним на місці рішення про застосування адміністративного стягнення, повністю заперечував проти задоволення позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши наявні докази в справі, викладені обставини позовної заяви, наданої позивачем, відзив на позов та відповідь на відзив, вивчивши та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що 08 листопада 2019 року постановою поліцейського роти №4 батальйону УПП в Полтавській області лейтенантом поліції Сергеєвим С.Р. було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП, серії ДПО18 № 683786 у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В постанові вказано, що ОСОБА_1 , 08.11.2019 р. об 11 год. 08 хв. на 395 км. автомобільної дороги М-03 Київ - Харків - Довжанський, керував транспортним засобом марка СВ, модель МВS5 АХР-2, номерний знак НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п.31.3 ПДР України та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

КУпАП регламентує порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Із ст. 279 КУпАП кореспондується Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853.

Згідно п. 9 розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Таким чином, у разі коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а стягнення накладається на місті, розгляд повинен проводитися за порядком вказаним у ст. 279 КУпАП та інструкції, за виключенням оголошення протоколу про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги водія учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту.

В силу ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»: «поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті».

Згідно ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Верховний Суд в постанові від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17 (адміністративне провадження №К/9901/15541/18) постановив, що поліцейські не можуть вимагати у водія документи, в тому числі, свідоцтво про реєстрацію автомобіля, якщо у них немає доказів правопорушення.

Таким чином, для того щоб поліцейський мав законне право здійснити перевірку документів водія, спочатку він повинен мати законне право зупинки транспортного засобу у чітко регламентованих випадках, передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по-батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по-батькові (за наявності)), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з тим, як встановлено судом, постанова від 08 листопада 2019 року не містить посилання на підпункт «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху, на який інспектор посилається у наданому суду відзиві.

Відповідно до підпункту «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (редакція Постанови КМУ №1029 від 26.09.2011 року): «забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю».

Згідно ч.1 статті 35 Закону України «Про дорожній рух»: «транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті».

В силу ч.2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух»: «обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до ній (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років:

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України (ч.4 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно пункту 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 (із змінами та доповненнями) (надалі - «Порядок №137»): «Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання, прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від Форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років».

Згідно ч.7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», п.3 Порядку №137/ «періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік».

Відтак, з огляду на зазначені вище положення чинного законодавства України, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни із строком експлуатації до двох років обов`язковому технічному контролю не підлягають.

Підпунктом 16 пункту 2 Порядку №137 визначено, що «вантажність (вантажопідйомність) транспортного засобу - різниця між максимальною масою транспортного засобу (повною масою транспортного засобу) та спорядженою масою транспортного засобу, яка дорівнює масі вантажу, який можна завантажити та перевозити на транспортному засобі».

Згідно Закону України «Про автомобільний транспорт»: «автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений, для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт; автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів».

Згідно ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання»: «автомобіль - колісний транспортний засіб (КТЗ), який урухомлюється джерелом енергії, має не менше ніж 4 колеса, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

споряджена маса КТЗ (маса спорядженого КТЗ) - маса КТЗ без водія, пасажирів, обслуговувального персоналу та вантажу, враховуючи масу палива, охолоджувальної рідини, оливи, інших експлуатаційних рідин і, за потреби, запасного колеса та інструментів.

Споряджена маса сукупна маса транспортного засобу (насамперед автомобіля, літака) зі стандартним обладнанням, усіма необхідними для експлуатації витратними матеріалами (мастила, охолоджуюча рідина тощо), повним баком палива, але без пасажирів та вантажу.

Повна маса (для вантажних автомобілів) - це маса спорядженого автомобіля з вантажем (до повної вантажопідйомності), водієм і іншим обслуговуючим персоналом з їхнім багажем.

В силу п.1.10 Правил дорожнього руху: «дозволена максимальна маса - маса спорядженого транспортного засобу з вантажем, водієм і пасажирами, що встановлена технічною характеристикою транспортного засобу як максимально допустима. Дозволена максимальна маса автопоїзда - це сума дозволеної максимально допустимої маси кожного транспортного засобу, що входить до складу автопоїзда».

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.15), транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 - це: спеціалізований вантажний фургон марка СВ, модель МВS5 АХР-2, номерний знак НОМЕР_1 , повна маса 4600 кг., маса без навантаження 2564 кг., рік випуску: 2019, дата реєстрації: 14.06.2019 та дата першої реєстрації: 14.06.2019.

А отже, відповідно до положень чинного законодавства України та технічних характеристик транспортного засобу, зафіксованих у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , транспортний засіб марка СВ, модель МВS5 АХР-2, номерний знак НОМЕР_1 є вантажним автомобілем із вантажністю (вантажопідйомністю) до 3,5 тонни, адже: вантажність (вантажопідйомність) = повна маса (4 600 кг) - споряджена маса (2 564 кг) = 2 036 кг, що є меншим 3,5 тонни (підпункт 16 пункту 2 Порядку №137).

Оскільки роком випуску автомобіля марка СВ, модель МВS5 АХР-2 є 2019 рік, датою реєстрації та датою першої реєстрації є 14.06.2019, строк його експлуатації становить менше ніж два роки. Відтак, з огляду на те, що автомобіль марка СВ, модель МВS5 АХР-2 має вантажопідйомність до 3,5 тонни, а строк його експлуатації становить менше ніж два роки, то відповідно до статті 35 Закону України «Про дорожній рух», Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, автомобіль марка СВ, модель МВS5 АХР-2, номерний знак НОМЕР_1 , на разі, обов`язковому технічному контролю не підлягає та на момент винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №683786, час проходження періодичного обов`язкового технічного контролю не настав.

В силу ч.2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, інформація стосовно зареєстрованих транспортних засобів, їх власників та належних користувачів може бути підтверджена належним документом - свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу чи, відповідно, витягом з Єдиного державного реєстру транспортних засобів тощо.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

26.04.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №338/855/17 (адміністративне провадження №К/9901/18195/18) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вказане також відображене в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» де встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем, в свою чергу, до відзиву в якості доказу додано диск із відеофіксацією розгляду справи. Тобто, Відповідач в якості доказу (в розумінні ст. 251 КУпАП) факту наявності адміністративного правопорушення, винуватості особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи надає не відеозапис, що підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення, а відеозапис розгляду справи .

Додана відеофіксація розгляду справи, ніяким чином не підтверджує факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення чи то наявності вини Позивача.

На доданій Відповідачем відеофіксації розгляду справи не відображено дослідження Відповідачем будь-яких доказів, на підставі яких Відповідач дійшов до висновку про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, у відеофіксації не відображено заперечень та доводів Позивача з приводу вантажопідйомності транспортного засобу та мотивів відхилення таких доводів Відповідачем тощо. Відтак, Відповідачем, при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №683786 не дотримано порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що передбачений ст.ст. 279, 283,284 КУпАП.

Щодо відзиву на позов, то в ньому не спростовуються доводи позивача та не підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-ГУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а отже правовідносини, які охоплюються сферою дії Конвенції, мають врегульовуватися з урахуванням не лише національного законодавства, але й Конвенції та практики ЄСПЛ.

Враховуючи практику ЄСПЛ, яка висловлена у рішеннях « Надточій проти України», «Остюрн проти ФРН», « Енгель та інші проти Нідерландів», « Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією, щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно-кримінально правовим та національним правом: колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто гарантії передбачені ст. 4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється Державою.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Таким чином, в ході судового розгляду суд дійшов висновку, що прийняте інспектором патрульної поліції рішення не можна визнати таким, що прийняте відповідно до норм законодавства.

За вказаних обставин, позов підлягає задоволенню, а саме, суд приходить до висновку, що необхідно скасувати постанову серії ДПО № 683786 від 08 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП (за відсутності події адміністративного правопорушення) та закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст. 8, 9, 74-77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш ИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Сергеєва Ростислава Євгеновича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі- задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 683786 від 08.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі винесену поліцейським роти №4 батальйону УПП в Полтавській області лейтенантом поліції Сергеєвим Ростиславом Євгеновичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з моменту проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак