Справа № 160/6094/19
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2020 року справа № 160/6094/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 160/6094/19 (суддя Турова О.М., повний текст рішення складено 07.10.2019р.) за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради (далі УПСЗН виконкому Довгинцівської районної у місті ради, позивач) звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1) від 15.03.2019 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 10.05.2019 року №9398/5/99-99-11-05-02-25 Про результат розгляду скарги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року було відмовлено у задоволенні адміністративного позову позивача у повному обсязі.

З рішенням суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. У скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне встановлення обставин, що мають значення для вирішення спору, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачем-1 безпідставно застосовано до позивача штрафні санкції та нарахована пеня за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного соціального внеску. Позивачем з дотриманням термінів, визначених Законом, нараховано та сплачено єдиний соціальний внесок при виплаті субвенції на виплату державної соціальної допомоги дітям у січні 2019 року, проте суд не надав належної оцінки доказам, що надавалися позивачем на підтвердження своєї позиції, зокрема платіжним дорученням, в яких вказано призначення платежу. Позивач скористався правом на оскарження рішення відповідача-1 в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДФС України, проте ДФС України у встановлені законом строки не було розглянуто подану скаргу.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали доводи та обґрунтування апеляційної скарги, наполягали на задоволенні скарги, скасуванні рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Представник відповідача у судовому засіданні просив залишити скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, та витребувані додатково докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон №2464) є платником єдиного внеску за батьків-вихователів і прийомних батьків шляхом перерахування частини коштів субвенції, що надходять на виплату державної соціальної допомоги дітям.

Кошти субвенції на виплату державної соціальної допомоги дітям, грошового забезпечення та єдиного внеску за батьків-вихователів і прийомних батьків за січень 2019 року перераховано на рахунок УПСЗН виконкому Довгинцівської районної у місті ради 22.01.2019р.

Цієї ж дати 22.01.2019р. позивач надав до УДКСУ у м. Кривому Розі платіжні доручення на суму єдиного внеску за батьків-вихователів і прийомних батьків.

Згідно з випискою УДКСУ у м.Кривому Розі вищевказані кошти субвенції перераховані на рахунок отримувача - Криворізької північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області 23.01.2019р.

27.03.2019 року позивачем отримано рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 15.03.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1391,78грн. та нарахована пеня у розмірі 13,92грн (а.с.17).

04.04.2019 року позивач подав до ДФС України скаргу, в якій просив скасувати рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 15.03.2019 року, як таке, що прийнято безпідставно.

Рішенням ДФС України Про результати розгляду скарги від 10.05.2019 року №9398/5/99-99-11-05-02-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 15.03.2019 року без змін (а.с.21).

Вважаючи рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 15.03.2019 року протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування. Також просив суд скасувати рішення ДФС України Про результати розгляду скарги від 10.05.2019 року №9398/5/99-99-11-05-02-25, оскільки вважає, що скарга була розглянута з порушенням визначених законом строків.

Суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що оскільки позивачем єдиний внесок за грудень 2018 року сплачено лише 22.01.2019р., в той час, як приписами ч.8 ст.9 Закону №2464 передбачено, що платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, відповідач дійшов обґрунтованого висновку про порушення УПСЗН виконкому Довгинцівської районної у місті ради законодавчо встановлених строків сплати ЄСВ.

Стосовно оскарженого позивачем рішення ДФС України, яким розглянуто скаргу, суд встановив, що направлена позивачем скарга від 04.04.2019р. за №8/15-46 надійшла на адресу ДФС України 09.04.2019р., тому, з урахуванням приписів абз.7ч.4 ст.25 Закону №2464 останнім днем розгляду такої скарги є 10.05.2019р. Рішення прийнято відповідачем-2 в строки, визначені Законом, а тому відсутні підстави для його скасування.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, а саме про відсутність підстав для скасування рішення ДФС України від 10.05.2019 року №9398/5/99-99-11-05-02-25.

Так, відповідно до абз.4 ч.14 ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон №2464) порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

При цьому абз.6 ч.4 ст.25 Закону №2464 визначено, що скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Згідно з абз.7 ч.4 ст.25 Закону №2464 орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Судом встановлено, що направлена позивачем скарга від 04.04.2019р. за №8/15-46 надійшла на адресу ДФС України 09.04.2019р. за вх.№19755/5, тому, з урахуванням приписів абз.7 ч.4 ст.25 Закону №2464, останнім днем розгляду такої скарги є 10.05.2019р.

Саме 10.05.2019р. ДФС України і прийнято рішення №9398/5/99-99-11-05-02-25 Про результат розгляду скарги, що свідчить про дотримання відповідачем-2 строків розгляду скарги позивача та відсутність підстав для скасування цього рішення.

В то же час колегія суддів вважає помилковими висновки суду стосовно правомірності рішення відповідача-1 № від 15.03.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Так, суд надаючи оцінку оскарженому рішенню, вказав, що оскільки позивачем єдиний внесок за грудень 2018 року сплачено лише 22.01.2019р., відповідач дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем законодавчо встановлених строків сплати ЄСВ, а отже, нарахування санкцій та пені є правомірними.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом №2464 та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 07.05.2015р. за №508/26953 (далі Інструкція №449).

Згідно з ч.2 ст.9 Закону №2464, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 8 статті 9 Закону №2464 передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

За змістом приписів ч.2 ст.25 Закону №2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Частиною 3 статті 25 Закону №2464 встановлено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464 визначено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до розділу VII Інструкції №449 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Згідно з частинами 10 та 13 статті 25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Абзацом 1 частини 14 статті 25 Закону №2464 передбачено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Дослідивши докази, надані сторонами, колегія суддів вважає, що позивачем сплачено єдиний внесок у строки, визначені Законом №2464.

Так, 22.01.2019 року згідно виписки УДКСУ у м. Кривому Розі, кошти субвенції на виплату державної соціальної допомоги дітям, грошового забезпечення та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за батьків-вихователів і прийомних батьків було перераховано на рахунок позивача (а.с. 15).

22.01.2019 позивачем були надані платіжні доручення до Казначейства на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за батьків вихователів і прийомних батьків. Призначення платежу у платіжному дорученні повне зарахування страхових внесків за батьків-вихователів за січень 2019р. (а.с.14).

23.01.2019 кошти були перераховані на рахунок отримувача Криворізької північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

За позицією відповідача, 23.01.2019 відбулася виплата єдиного внеску з сум субвенції, що мали бути виплачені у грудні 2018 року. У зв`язку з виявленим фактом несвоєчасної сплати єдиного внеску за період з 22.01.2019 по 23.01.2019, прийнято рішення про нарахування штрафних санкцій та пені (а.с. 17 зв.ст.).

З наданої на вимогу суду інтегрованої картки платника з виплат єдиного внеску позивача встановлено, що позивачем самостійно нараховано до сплати у грудні 2018 року єдиного внеску у сумі 6 552,48грн., термін сплати 20.12.2018.

Позивачем сплачено 11.12.2018р. суму 6552,48 грн., що підтверджено наданою позивачем копією платіжного доручення №50 від 11.12.2018року, призначення платежу повне зарахування страхових внесків за батьків-вихователів за грудень 2018р. Це платіжне доручення відображено і в даних інтегрованої картки платника.

В цій же картці платника відображено, що станом на 20.12.2018року у позивача була наявна переплата з єдиного соціального внеску у сумі 1784,58грн..

Позивачем надано звіти про заборгованість за бюджетними коштами станом на 01.12.2018р, 01.01.2019р та 01.02.2019р, з яких вбачається, що у звітні періоди заборгованості з виплат державної соціальної допомоги на дітей-сиріт, грошового забезпечення батькам-вихователям і прийомним батькам у позивача не існувало. Тобто, кошти виплачувалися своєчасно, без затримки та без утворення заборгованості.

Таким чином, виплачуючи цільову субвенцію з виплати державної соціальної допомоги дітям, грошового забезпечення батькам-вихователям і прийомним батькам у січні 2019р., позивач платіжним дорученням від 22.01.2019 перерахував на рахунок отримувача Криворізької північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області і єдиний соціальний внесок у сумі 8 743,50грн за січень 2019р, який було зараховано на рахунок отримувача 23.01.2019р., тобто з дотриманням строків, визначених у ч.8 ст.9 Закону №2464.

Законні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у відповідача у даному випадку за спірний період були відсутні.

Враховуючи викладене вище, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог, а саме визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1) від 15.03.2019 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Оскільки в цій частині висновки суду першої інстанції є помилковими, наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги. Так рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови позивачу у задоволенні його позовних вимог про скасування рішення відповідача-1 від 15.03.2019 року №, з прийняттям нового рішення про їх задоволення в цій частині. В решті рішення суду має бути залишене без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст.315, п.3 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 160/6094/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області від 15.03.2019 року № та прийняти нове рішення в цій частині про їх задоволення.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області від 15.03.2019 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 160/6094/19 залишити без змін.

Стягнути на користь Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради ( ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області () судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при подачі позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 3 842,00грн (три тисячі вісімсот сорок дві гривні нуль копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 13.02.2020р.

Повний текст постанови виготовлено 25.02.2020р.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак