Справа № 580/364/20
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року справа № 580/364/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

30 січня 2020 року на електронну адресу Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ), в якій позивач просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області, оформлене протоколом №60 від 12.12.2019, про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на умовах ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області з 19 вересня 2019 року призначити позивачу пенсію за віком на умовах ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

3) зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

4) стягнути з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору та 10000 грн витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що 01.10.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на підставі ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви ним додано документи на підтвердження загального трудового стажу та стажу роботи за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

19.12.2019 відповідачем прийнято рішення (протокол від 12.12.2019 №60) про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону. Рішення мотивоване тим, що відповідач не погоджується з достовірністю довідки ВАТ «Черкаське Хімволокно» №814 від 04.09.2006 про особливий характер роботи чи умов праці необхідних для призначення цільової пенсії. Позивач не погоджується з вказаним рішення, оскільки факт наявності у позивача стажу роботи в шкідливих умовах за списком №1 на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно», яке реорганізовано в ВАТ «Черкаське Хімволокно» в розмірі 11 років 10 місяців та 21 день підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21.02.2020 від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого останній просив адміністративний позов позивача залишити без задоволення та зазначив, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії з огляду на те, що довідка від 04.09.2006 №814, яку надав позивач, видана підприємством, яке ліквідоване, а його правонаступник ТОВ «Арх-Сервіс» не надає можливості Головному управлінню здійснити перевірку довідки, яка стала причиною спору, а тому враховувати її для призначення пенсії за віком по списку №1 - не можливо.

Крім того відповідач заперечив щодо стягнення з управління витрат на правничу допомогу адвокату в сумі 10000,00 грн, оскільки дана справа відноситься до нескладних справ, а тому така сума стягнення є необгрунтованою.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у письмовому провадженні.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, поясненнях на позовну заяву та відзиві, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

01.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії на підставі ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви Позивачем подано документи на підтвердження загального трудового стажу та стажу роботи за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

19.12.2019 листом №107758/03-02 відповідач повідомив позивача про те, що ним прийнято рішення (протокол від 12.12.2019 №60) про відмову йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно зі ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Стаття 62 Закону №1788-XII визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі №439/1148/17.

Судом встановлено, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1 для призначення пенсії за віком згідно ст. 114 Закону №1058 період його роботи на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно», яке реорганізовано в ВАТ «Черкаське Хімволокно» в розмірі 11 років 10 місяців та 21 день з підстав не підтвердження наданої позивачем довідки від 04.09.2019 №814.

Так, надана позивачем довідка на момент звернення не перевірена, оскільки відділ контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області не проводить перевірок довідок виданих ЗАТ «Хімпобутсервіс», ПАТ «Черкаське хімволокно» у зв`язку з неможливістю узгодження дати перевірок та відсутністю архіваріуса на підприємствах.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача містяться записи за спірний період роботи на Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно», яке реорганізовано в ВАТ «Черкаське Хімволокно» останній працював на посадах: з 15.07.1993 по 10.12.2001 слюсаря - ремонтника кислотної станції цеху №2. з 10.12.2001 по 08.07.2002 слюсаря - ремонтника з ремонту технологічного устаткування хімічних і прядильних цехів РМД. з 05.09.2002 по 30.07.2005 на посаді слюсаря - ремонтника дільниці обробного цеху №2, кислотної станції №2, ремонтно - механічного цеху №1.

Отже, у трудовій книжці позивача наявні всі необхідні записи, які підтверджують, що позивач працював зі шкідливими умовами праці, тому період роботи з з 15.07.1993 по 10.12.2001 підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1 згідно ст. 114 Закону №1058.

З огляду на те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, і трудова книжка позивача оформлена належним чином, відповідач протиправно не врахував вказаний період роботи позивача Черкаському виробничому об`єднанні «Хімволокно» до його пільгового стажу за Списком №1.

Посилання відповідача на неможливість перевірки довідки від 04.09.2019 №814 не відповідають вимогам п. 20 Порядку №637, оскільки у трудовій книжці позивача вказані відомості про умови праці та характер виконуваної роботи.

Суд критично оцінює аргументи відповідача щодо сумнівності довідок, оскільки відповідач не обгрунтував позицію щодо неприйняття трудової книжки позивача, де наявні відповідні записи.

Також суд звертає увагу, що в матеріалах даної судової справи відсутні докази звернення відповідача до правонаступника ТОВ «Арх-Сервіс» для узгодження дат перевірок чи вчинення інших дій для реалізації свої повноважень на виконання вимог Порядку № 637.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмова відповідачу у призначенні пенсії, викладена в оскаржуваному рішенні, є протиправною та підлягає скасуванню, а тому суд вирішив визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області, оформлене протоколом №60 від 12.12.2019, про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на умовах ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, які належить частково задовольнити.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати в установлений судом термін звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов?язати суб?єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, судові витрати позивача по сплаті судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 420,40 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10000,00 грн суд зазначає таке.

Представником позивача в обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано у копіях: договір про надання правової допомоги від 15.01.2020, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №3/2020 від 15.01.2020, акт приймання-передачі наданих послуг №5 від 27.01.2020, рахунок-фактура №1 від 15.01.2020, платіжне доручення 02PL001755 від 16.01.2020 з призначенням плаатежу «Надання правової допомоги за договором від 15.01.2020 №3/2020 ОСОБА_1 », детальний опис робіт виконаних адвокатом на виконання умов Договору про надання правової допомоги №3/2020 від 15.01.2020.

Згідно статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката належать розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або належить сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що належить сплаті у порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що аналіз наведених норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати належать компенсації стороні, що не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Великою Палатою Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі.

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що належать розподілу між сторонами.

Під час визначення суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Під час вирішення судом питання відшкодування витрат на правову допомогу, суд повинен дослідити відповідність наданих видів допомоги критеріям видів правової допомоги, визначених статтями 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 826/7375/18 (ЄДРСР 85645427)

Суд зазначає, що адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин (пункт 20 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене, заявлені позивачем витрати у сумі 10000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, яка є справою незначної складності, наданим адвокатом обсягом послуг (особиста розмова з клієнтом, з`ясування підстав та мети звернення - 2 год. - 1000 грн, вивчення документів наданих клієнтом - 3 год. 1500 грн, опрацювання нормативно-правових актів, судової практики вирішення аналогічних спорів, формування правової позиції - 4 год. - 2000 грн, вивчення прецендентної практики ЄСПЛ - 2 год. - 1000 грн, підготвка подання до суду позовної заяви - 7 год. - 3500 грн, формування примірнику позовної заяви для відповідача - 1 год. 500 грн, контроль за рухом справи в суді - 2 год. - 1000 грн), затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що стягнення із відповідача 10000 грн на правову допомогу, основним завданням якого є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення, стане надмірним тягарем і не є співмірною із складністю справи, а тому заява позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню частково у розмірі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області, оформлене протоколом №60 від 12.12.2019, про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на умовах ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) від 01.10.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати на правову допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Повний текст рішення 25.02.2020.

Суддя В.П. Тимошенко