Справа № 466/9992/19
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №466/9992/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кулініч О.А.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

На розгляд до Шевченківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10), із вимогами:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2017, 2016 роки;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 18.03.2019 року пенсію за віком, обчисливши заробітну плату та розмір пенсії, згідно із ст.ст.27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, за 2018, 2017, 2016 роки та провести нарахування належної пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй з 18.03.2019 року на підставі заяви про призначення пенсії за віком, поданої до Шевченківського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління ПФУ у Львівській області, призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, однак при визначенні заробітної плати, з якої обчислено розмір пенсії за віком, відповідачем всупереч ст.40 Закону №1058-IV, застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2016, 2015, 2014 роки (з індексацією), який використовується для обчислення пенсій, що призначені до 2017 року. Позивач вказує, що Головне управління ПФУ у Львівській області прийняло рішення про встановлення пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2016, 2015, 2014 роки, а не за 2018, 2017, 2016 роки, які саме передують року звернення за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV і такі протиправні дії державного органу призвели до суттєвого зменшення розміру пенсійних виплат позивача. На письмове звернення щодо невірного застосування показника середньої заробітної плати при призначенні пенсії за віком, згідно із Законом №1058, позивач отримала відмову у задоволенні своєї законної вимоги. Позивач переконана, що Головне управління ПФУ у Львівській області неправильно застосувало до спірних відносин норму права, що стосується переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки 18.03.2019 року позивач вперше звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач стверджує, що застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016, 2015, 2014 роки при призначенні їй пенсії за віком і за зверненням є необґрунтованим і протиправним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова про передачу матеріалів за підсудністю від 04.12.2019 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій в порядку ст.ст.20, 29 Кодексу адміністративного судочинства України передано на розгляд Львівського окружного адміністративного суду.

Вказані матеріали позовної заяви надійшла на адресу Львівського окружного адміністративного суду 02.01.2020 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, такі передано для розгляду судді Сасевичу О.М.

Ухвалою судді від 03.01.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22.01.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що із заявленими позовними вимогами не погоджується, позов вважає таким, що не підлягає задоволенню. Позиція відповідача ґрунтується на тому, що органи Пенсійного фонду діють в межах наданих повноважень та чинних нормативно-правових актів з питань пенсійного забезпечення. Відповідач наголошує, що відповідно до частини 3 ст.45 Закону України №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. 03 жовтня 2017 року Верховна Рада ухвалила Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII, яким внесено зміни до розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», згідно з яким 1 жовтня 2017 року проведено осучаснення пенсій, а саме: пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Відповідач вказує, що позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії за віком; розмір пенсії за віком позивачеві визначений відповідно до вимог чинного законодавства на підставі документів пенсійної справи, а тому відсутні підстави для застосування при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2016-2018).

Ухвалою суду від 31.01.2020 року задоволено клопотання відповідача та постановлено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду адміністративної справи №466/9992/19 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просила суд позов задоволити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши доводи позову та відзив на позовну заяву, зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків.

З матеріалів пенсійної справи судом встановлено, що позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

Позивачу з 03.01.2001 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах по списку №2.

Згідно заяви від 11.12.2001 року позивача переведено на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

18.03.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського відділу обслуговування громадян в м.Львові (сервісний центр) із заявою про переведення з одного з одного виду пенсії на інший, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відділом з призначення та перерахунків пенсії №10 Управління застосування пенсійного законодавства, з 18.03.2019 року здійснено переведення на пенсію за віком по списку №2, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведено перерахунок пенсії від стажу із застосуванням середньої заробітної плати 4404,35 грн.

У подальшому, на письмове звернення щодо невірного застосування показника середньої заробітної плати при призначенні пенсії за віком, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачу рішенням ГУПФ України у Львівській області (Відділ з питань перерахунків пенсій №10 Управління застосування пенсійного законодавства) від 19.11.2019 року №4584/03.11-32 було відмовлено у перерахунку пенсії за віком.

Тож, вважаючи протиправними дії органу Пенсійного фонду та порушеним своє право, позивач звернулася до суду з означеним позовом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.22 Конституції України, права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст.44 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас, ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV. Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Позивачу було призначено пенсію у відповідності до Закону України «Про державну службу», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, слід дійти висновку щодо неправомірності застосування відповідачем частини 3 статті 45 Закону №1058-ІV до спірних правовідносин.

Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 ст.45 Закону №1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №521/4655/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а, постанові від 14 лютого 2018 року (справа №465/5246/17), постанові від 23 жовтня 2018 у справі №334/2653/17, постанові від 13 грудня 2018 у справі №185/860/17, постанові від 06 лютого 2019 року у справі №333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-IV.

Для призначення пенсії за віком, відповідно до Закону №1058-ІV, позивач звернулася вперше 18.03.2019 року, відтак, відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 та 2018 роки, однак ним неправомірно застосовано розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 з 18.03.2019 року пенсії за віком, обчисливши заробітну плату та розмір пенсії, згідно із ст.ст.27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, за 2018, 2017, 2016 роки та провести нарахування належної пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до п.23 ч.1 ст.4 КАС України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки вимога позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії є похідною вимогою від вимоги про визнання протиправними дії, вона також є обґрунтованою та підлягає задоволенню із врахуванням положень ст.9 КАС України, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 18.03.2019 року пенсію за віком, обчисливши заробітну плату та розмір пенсії, згідно із ст.ст.27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, за 2018, 2017, 2016 роки та провести нарахування належної пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відтак, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач не довів правомірності допущених дій, а його заперечення не ґрунтуються на вимогах чинного національного законодавства та засадах верховенства права. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги те, що позивачем, при поданні позову сплачено судовий збір і суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, відтак, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2017, 2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 18.03.2019 року пенсію за віком, обчисливши заробітну плату та розмір пенсії, згідно із ст.ст.27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, за 2018, 2017, 2016 роки та провести нарахування належної пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 21 лютого 2020 року.