Справа № 380/1061/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1061/20
24 лютого 2020 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Мричко Н.І.,
за участі секретаря судового засідання Кулик С.В.,
представника позивача Габрівського П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради Львівської області (надалі УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області, Відповідач), в якій позивач просив суд:
- визнати бездіяльність УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області щодо ненадання ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни протиправною;
- зобов`язати УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області надати ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни.
Ухвалою від 06.02.2020 прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що Відповідач відмовив йому у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з посиланням на те, що статус інваліда війни надається особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних в районі воєнних дій. Вказує на те, що він є особою в якої перша група інвалідності «Б» (захворювання отримане при виконанні обов`язків військової служби). Посилаючись на частину 1 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вважає, що належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни оскільки отримав травми під час виконання обов`язків військової служби. За наведених обставин вважає протиправною відмову Відповідача у наданні йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни протиправною та просить позов задовольнити повністю.
Відповідач подав відзив на позовну заяву (арк. справи 26-27), згідно з яким просить відмовити Позивачу у його задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що захворювання ОСОБА_1 не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» оскільки Позивач не приймав участі у захисті Батьківщини, не перебував на фронті чи в районі воєнних дій, а інвалідність одержана внаслідок проходження військової служби в мирний час.
В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити повністю з підстав, наведених у позовній заяві.
Відповідач, будучи належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив у судове засідання явки уповноваженого представника, про поважність причин такої неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у відсутність Відповідача на адресу суду не надходили.
З`ясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
20.11.2017 Трускавецький міський суд Львівської області прийняв рішення у справі № 457/471/17, яким встановив факт, що ОСОБА_1 отримав електромагніті травми та пов`язані з цим хронічні захворювання при виконанні обов`язків військової служби в 1970-1972 роках. Вказане рішення суду набрало законної сили 16.04.2018 (арк. справи 6-8).
12.06.2019 Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення у справі № 1.380.2019.001880, згідно з яким визнав протиправною бездіяльність Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо відмови у розгляді поданих ОСОБА_1 документів про зміну категорії інвалідності на «Захворювання, отримане при виконанні обов`язків військової служби». Зобов`язав Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» розглянути документи ОСОБА_1 про зміну категорії інвалідності на «Захворювання, отримане при виконанні обов`язків військової служби» із урахуванням рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20.11.2017 та прийняти рішення відповідно до вимог законодавства (арк. справи 9-11). Таке рішення набрало законної сили 15.07.2019.
11.07.2019 медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК) на підставі акту огляду МСЕК № 1064, ОСОБА_1 видана довідка №845749 Серія 12 ААА. У вказаній довідці зазначено, що при повторному огляді інваліда ОСОБА_1 , такому встановлена перша «Б» група інвалідності, причина інвалідності захворювання отримане при виконанні обов`язків військової служби (арк. справи 12).
16.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області із заявою про надання йому статусу інваліда війни.
УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області листом від 30.11.2019 № 744 повідомив ОСОБА_1 про результати його звернення від 16.07.2019. Відповідач вказав на те, що відсутні підстави для надання ОСОБА_1 статусу інваліда війни, оскільки у відповідності до статті 4 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статус інваліда війни надається особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних в районі воєнних дій. Також посилаючись на частину 7 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вказав, що строкову військову службу проходять з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь, що не є рівнозначним участі в бойових діях та захисті Батьківщини в контексті статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (арк. справи 13).
Не погоджуючись з відмовою Відповідача, Позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.
У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до статті1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», такий закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.
У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:
1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;
2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;
4) осіб, які стали інвалідами внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних:
у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період;
від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, а з 1 грудня 2014 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;
5) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок воєнних дій громадянської та Другої світової воєн або стали особами з інвалідністю від зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки;
6) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, а також колишніх бійців винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших осіб, які брали безпосередню участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп та інших незаконних формувань на території колишнього Союзу РСР і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків у цих батальйонах, взводах і загонах у період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954 року;
7) учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах;
8) осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Другої світової війни, та осіб, які у неповнолітньому віці були призвані чи добровільно вступили до лав Радянської Армії і Військово-Морського Флоту під час військових призовів 1941-1945 років і стали особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;
9) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи;
10) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (далі - Революція Гідності), та які звернулися за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року;
11) військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
12) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;
13) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.
Відповідач, відмовляючи у встановленні Позивачу статусу інваліда війни посилається на те, що інвалідність Позивача не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме не пов`язана із захистом Батьківщини під час воєнних дій, а одержана внаслідок проходження військової служби.
Суд зазначає, що у відповідності до пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (травми).
Таким чином, якщо особа отримала інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, така особа належить до інвалідів війни та має право на отримання відповідного посвідчення.
Як видно з довідки МСЕК від 11.07.2019 № 845749, медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_1 , під час повторного огляду, встановлена інвалідність першої групи «Б», причиною інвалідності зазначено «захворювання отримане при виконанні обов`язків військової служби».
В контексті Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни прирівнюються й особи, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби.
З урахуванням викладеного, виходячи з наведених норм законодавства та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 відноситься до числа осіб, визначених статтею 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки став особою з інвалідністю внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності УПСЗН Трускавецької міської ради Львівської області щодо ненадання йому статусу інваліда війни є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
З урахуванням наявності підстав для надання ОСОБА_1 статусу інваліда війни відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд вважає, що для повного та ефективного захисту порушеного права Позивача потрібно зобов`язати Відповідача надати ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наведених обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення повністю.
З урахуванням положень статті 139 КАС України, звільнення Позивача від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
адміністративний позов задовольнити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 25.02.2020.

Суддя Мричко Н.І.