Справа № 1.380.2019.006607
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006607
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Лепеха А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Поронюка І.Б.,

представника відповідача Цимбор Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

10.12.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування" № 2079/190 від 19.08.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах зі шкідливими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 21.05.2019 та зобов`язати зарахувати до пільгового стажу періоду його роботи: з 02.04.1987 по 07.07.1989 у Львівському автобусному заводі, з 24.02.2004 по 01.11.2005 у ЗАТ "Львівський автомобільний завод", з 08.07.1992 по 30.01.1995 у ЛВО "Вторчермет", з 08.08.2007 по 23.08.2017 в центральній базі виробничого обслуговування "Трансприлад" філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" ПАТ "Укртранснафта".

Ухвалою від 16.12.2019 суддя залишив позовну заяву без руху.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу період роботи позивача з 02.04.1987 по 07.07.1989 у Львівському автобусному заводі, оскільки такий підтверджується як записами в трудовій книжці, так і довідкою виданою вказаним товариством. Крім цього, відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу період роботи позивача з 24.02.2004 по 01.11.2005 у ЗАТ «Львівській автомобільний завод», оскільки такий підтверджується записами в трудовій книжці. Також позивач вважає, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу період роботи позивача з 08.07.1992 по 31.01.1995 у ЛВО «Вторчермет», оскільки такий підтверджується записами в трудовій книжці та архівними довідками. Період роботи позивача з 08.08.2007 по 23.08.2017 в Центральній базі виробничого обслуговування «Трансприлад» філії «Магістральні нафтопроводи «Дружба» ПАТ «Укртранснафта» протиправно, на думку позивача, відповідач не зарахував до пільгового стажу, оскільки такий підтверджується записами в трудовій книжці, а також довідкою про підтвердження наявного трудового стажу.

03.02.2020 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що період роботи позивача з 02.04.1987 по 07.07.1989 у Львівському автобусному заводі не може бути зарахований до пільгового стажу, оскільки позивач не додав наказів, на підставі яких видана довідка від 21.02.2019 про підтвердження стажу роботи. Вважає, що позивачем не підтверджено зайнятість на ручному зварюванні у період з 02.04.1987 по 07.07.1989. Щодо періоду роботи позивача з 24.02.2004 по 01.11.2005 у ЗАТ «Львівській автомобільний завод», то такий не може бути зарахований до пільгового стажу, оскільки підстава для видачі довідки відсутня, а інших документів позивачем не долучено. Щодо періоду роботи позивача з 08.07.1992 по 31.01.1995 у ЛВО «Вторчермет», то такий не може бути зарахований до пільгового стажу, оскільки згідно з наказом від 02.09.1996 №17 посада газорізальника не атестована, як така, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення. Щодо періоду роботи позивача з 08.08.2007 по 23.08.2017 в Центральній базі виробничого обслуговування «Трансприлад» філії «Магістральні нафтопроводи «Дружба» ПАТ «Укртранснафта», то такий не може бути зарахований до пільгового стажу з урахуванням проведеної атестації робочого місця, в тому числі беручи до уваги те, що період роботи позивача з 23.05.2012 по 25.12.2013 не охоплений результатами атестації робочих місць.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Просили суд позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти позову. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

21.05.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії.

Відповідач прийняв рішення про відмову у призначення пенсії за віком відповідно до пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №2079/190 від 19.08.2019. Відповідач відмовив позивачу у зарахуванні до пільгового стажу періоди роботи: з 02.04.1987 по 07.07.1989 у Львівському автобусному заводі, з 24.02.2004 по 01.11.2005 у ЗАТ "Львівський автомобільний завод", з 08.07.1992 по 30.01.1995 у ЛВО "Вторчермет", з 08.08.2007 по 23.08.2017 в центральній базі виробничого обслуговування "Трансприлад" філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" ПАТ "Укртранснафта".

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-IV ).

Відповідно до ч. 4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-IV, з наступними змінами та доповненнями, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 114 вказаного Закону, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій вказаної статті. Розміри пенсій для осіб, визначених вказаною статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 зазначеного Закону.

Пунктом 2 ч. 2 зазначеної статті встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим вказаного пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим зазначеного пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим вказаного пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім вказаного пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 вказаного Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок застосування Списків № 1 і № 2), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII, з наступними змінами та доповненнями, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Надаючи оцінку правомірності рішення відповідача щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 02.04.1987 по 07.07.1989 у Львівському автобусному заводі, суд зазначає таке.

Суд встановив, що позивач для підтвердження вказаного періоду роботи надав трудову книжку, з якої вбачається, що позивач протягом такого періоду перебував на посаді електрозварника третього розряду. Крім цього, позивач надав довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану ВАТ «Львівський автобусний завод», яка підтверджує, що позивач у період з 02.04.1987 по 07.07.1989 перебував на посаді електрозварника ручної зварки ремонтно-механічного цеху та виконував роботи зі шкідливими умовами праці по зварюванню елементів конструкцій нестандартного обладнання, а також роботи з різання металу за допомогою газорізального обладнання повний робочий день. Підстава для видачі довідки: наказ про прийом на роботу № 420 від 31.03.1987, наказ про встановлений третій розряд електрозварника ручної зварки № 889 від 30.11.1988.

Суд повторно звертає увагу на ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З огляду на вказане, суд вважає, що період роботи позивача з 02.04.1987 по 07.07.1989 у Львівському автобусному заводі підтверджений достатніми доказами для зарахування такого до пільгового стажу, а тому відповідач протиправно не здійснив таке зарахування.

Надаючи оцінку правомірності рішення відповідача щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача період його роботи з 08.07.1992 по 30.01.1995 у Львівському виробничому об`єднанні "Вторчермет", суд зазначає наступне.

Суд встановив, що позивач для підтвердження вказаного періоду роботи надав трудову книжку, з якої вбачається, що позивач протягом такого періоду перебував на посаді газорізальника. Крім цього, позивач надав архівні довідки від 09.04.2019 №735, де зазначено фактично відпрацьовані робочі дні та нараховані суми заробітку за період з 08.07.1992 по 30.01.1995.

Відповідач вказав, що відповідно до наказу ЛОДП «Вторчермет» від 02.09.1994 №17 «Про підтвердження (встановлення) переліку робочих місць з пільговим пенсійним забезпеченням та робочих місць з компенсаційною доплатою» у транспортному цеху посада газорізальника не атестована як така, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення. Надаючи таким доводам оцінку, суд вказує таке.

Порядок проведення атестації робочих місць затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» №442 від 01.08.1992 (далі - Постанова №442).

Відповідно до п. 4 Постанова №442 атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Таким чином, суд погоджується з аргументами позивача, що перша атестація робочих місць повинна бути проведена не пізніше серпня 1997 року, тобто, 5-ти років з моменту набуття чинності Постанови №442.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача період його роботи 08.07.1992 по 30.01.1995 у ЛВО "Вторчермет".

Надаючи оцінку правомірності рішення відповідача щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 24.02.2004 по 01.11.2005 у закритому акціонерному товаристві "Львівський автомобільний завод", суд зазначає наступне.

Суд встановив, що позивач для підтвердження вказаного періоду роботи надав трудову книжку, з якої вбачається, що позивач протягом такого періоду перебував на посаді електрогазозварника четвертого розряду. Крім цього, позивач надав довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-21/02-17/2 від 30.04.2019, згідно з якою позивач працював повний робочий день за професією електрогазозварника четвертого розряду арматурного виробництва, що передбачено Списком №2 розділ XXXIII та виконував роботи зі шкідливими умовами праці по зварюванню елементів конструкцій нестандартного обладнання.

Щодо посилання відповідача на відсутність підстав для видачі довідки, то суд зазначає, що з 2014 року триває ліквідаційна процедура ЗАТ «Завод комунального транспорту» (попередня назва ЗАТ «Львівський автомобільний завод»). Ліквідатору не передано жодних документів щодо підприємства ЗАТ «Завод комунального транспорту». Відтак у ліквідатора відсутні відомості про підтвердження пільгового стажу позивача.

Таким чином, суд вважає, що відповідач повинен був взяти до уваги записи в трудовій книжці позивача щодо його роботи з 24.02.2004 по 01.11.2005 у ЗАТ "Львівський автомобільний завод" та зарахувати такий період до пільгового стажу.

Надаючи оцінку рішення відповідача щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача період його роботи з 08.08.2007 по 23.08.2017 в центральній базі виробничого обслуговування "Трансприлад" філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" ПАТ "Укртранснафта", суд зазначає наступне.

Суд встановив, що позивач для підтвердження вказаного періоду роботи надав трудову книжку, з якої вбачається, що позивач протягом такого періоду перебував на посаді електрогазозварника четвертого розряду. Крім цього, позивач надав довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.02.2019р. №93-90-02/425, згідно з якою він працював повний робочий день на Центральній базі виробничого обслуговування «Трансприлад» філії «Магістральні нафтопроводи «Дружба» АТ «Укртранснафта» за період з 08.08.2007 по 23.08.2017 виконував роботи зі шкідливими умовами праці по зварюванню елементів конструкцій нестандартного обладнання нафтопроводів та нафтоперекачувальних станцій, а також роботи по різанню металу за допомогою газорізального обладнання за професією електрогазозварника зайнятий різанням та ручним зварюванням, що передбачено Списком №2 розділ XXXIII. Підстава для видачі довідки: наказ про прийом на роботу №70/К від 08.08.2007, наказ про звільнення №87/К від 23.08.2017, особова картка працівника (форма П-2), особові рахунки по заробітній платі за 2007-2017 роки, табелі обліку робочого часу за 2007-2017 роки, наказ про атестацію робочих місць №82/орг від 23.05.2007, наказ №165/орг від 29.12.2012 «Про продовження терміну дії наказу «Про підсумки проведення атестації робочих міць на умовах праці» та №157/орг від 26.12.2013. В довідці зазначено, що підприємство працювало ритмічно, зупинок не було. Також позивач надав копію Карти фотографії робочого дня №20 від 16.03.2007 та Карти №5 від 25.04.2013, в яких зазначено початок роботи 8:00 год. та закінчення 16:45 год., тривалість зміни 480 хв. Зазначено тривалість дії шкідливих факторів виробничого середовища за зміну. В частині V Картки умови праці професії електрогазозварника передбачено пільги і компенсації в пенсійному забезпеченні за списком № 2. Під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менш як 80% робочого часу, встановленого для працівників такого виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням трудових обов`язків.

В оскарженому рішенні відповідач вказав, що період роботи заявника з 23.05.2012 по 25.12.2013 не охоплений результатами атестації робочого місця. Надаючи таким аргументам оцінку, суд виходить з такого.

У пункті 4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 передбачено, що застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в постанові від 12.12.2019 у справі №219/9950/16-а.

Враховуючи те, що чергова атестація проведена з порушенням, передбачених пунктом 4 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 строків, а позвиач до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, то суд вважає, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу період роботи позивача з 23.05.2012 по 25.12.2013.

Крім цього, суд відхиляє аргументи відповідача щодо довідки про кількість відпрацьованих днів, як на підставу для зменшення стажу роботи, оскільки в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.02.2019 №93-90-02/425 вказано, що позивач працював на підприємстві безперервно.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування" № 2079/190 від 19.08.2019 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на вказане, суд вважає, що відповідача необхідно зобов`язати призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах зі шкідливими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 21.05.2019 та зобов`язати зарахувати до пільгового стажу періоду його роботи: з 02.04.1987 по 07.07.1989 у Львівському автобусному заводі, з 24.02.2004 по 01.11.2005 у закритому акціонерному товаристві "Львівський автомобільний завод", з 08.07.1992 по 30.01.1995 у Львівському виробничому об`єднанні "Вторчермет", з 08.08.2007 по 23.08.2017 в центральній базі виробничого обслуговування "Трансприлад" філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" публічного акціонерного товариства "Укртранснафта".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1536,80 грн., сплачений відповідно до платіжних документів від 09.12.2019 № 0.0..1, від 24.12.2019 №0.0..1.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 73-76, 242, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №2079/190 від 19.08.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах зі шкідливими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 21.05.2019 та зобов`язати зарахувати до пільгового стажу періоду його роботи: з 02.04.1987 по 07.07.1989 у Львівському автобусному заводі, з 24.02.2004 по 01.11.2005 у закритому акціонерному товаристві "Львівський автомобільний завод", з 08.07.1992 по 30.01.1995 у Львівському виробничому об`єднанні "Вторчермет", з 08.08.2007 по 23.08.2017 в центральній базі виробничого обслуговування "Трансприлад" філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" публічного акціонерного товариства "Укртранснафта".

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 27 лютого 2020 року.

Суддя А.Г. Гулик