Справа № 540/1523/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/1523/19
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О. В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року по справі № 540/1523/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні стажу роботи в період з 25.07.1972 р. по 03.03.1982 р. згідно трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_1 від 01.03.1982 року на підставі показань свідків;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу стаж роботи в період з 25.07.1972 р. по 03.03.1982 р. згідно трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_1 від 01.03.1982 року на підставі показань свідків та провести перерахунок пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи у колгоспі ім. Чапаєва за період з 25.07.1974р. по 03.03.1982р. на підставі показань свідків. Згідно листа ГУ ПФУ в Херсонській області від 17.05.2019р. №362/К-99-1 останній відмовив позивачу у зарахуванні вказаного стажу у зв`язку із включенням до нього періоду роботи за фактичною тривалістю на підставі архівної довідки від 17.10.2017р. №03-01/504. Дії відповідача щодо відмови в зарахуванні стажу роботи в період з 25.07.1972 р. по 03.03.1982 р. на підставі показань свідків позивач вважає протиправними з огляду на положення Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), згідно з якими у разі відсутності документів про наявний стаж і неможливість одержання їх внаслідок ліквідації підприємства або відсутності архівних даних трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків. Зазначені обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

За наслідками розгляду зазначеної справи Херсонським окружним адміністративним судом 20 серпня 2019 року прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що положеннями статтею 56 Закону України №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року час роботи за фактичною тривалістю враховується у разі, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Відповідач, обчислюючи стаж роботи позивача у колгоспі ім. Чапаєва врахував час роботи за фактичною тривалістю, не дослідивши питання щодо поважності причин не виконання останнім, як членом колгоспу, встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, що є порушенням норм Закону України №1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначається про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та прийняття незаконного рішення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення " при обчислені стажу роботи в колгоспах за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Згідно пункту 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх в наслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі), або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовного якого вони підтверджують роботу заявника. Крім того в частині 2 пункті 17 цього Порядку зазначається, що такому ж порядку показаннями свідків підтверджується час роботи громадян із числа національних меншин, примусово виселених з місць постійного проживання в 30-40 роки, а також час роботи в колгоспі до 1965 року у випадках, коли неможливо одержати документи про наявний стаж роботи, незалежно від причин відсутності необхідних документів.

Крім того, апелянт посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки рішення про відмову № 62 від 19.09.2018 року в перерахунку було направлено позивачу в вересні 2018 року. До вказаних правовідносин, на думку відповідача, слід застосувати положення ст. 122, 123 КАС України.

В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.09.2018р. позивач звернувся до Білозерського відділу обслуговування громадян із заявою про перерахунок пенсії з доданням стажу з 04.11.1974 по 11.03.1982 в колгоспі імені Чапаєва (с. Васьківчики Красилівського району Хмельницької області).

Рішенням № 62 від 19.09.2018 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з додаванням стажу за період 04.11.1974 рік по 11.03.1982 рік в колгоспі імені Чапаєва, відповідно до п.18 Порядку №637.

22 квітня 2019 року позивач звернувся до Білозерського відділу обслуговування громадян із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням наданих документів, які підтверджують його трудовий стаж за період з 25.07.1974 р. по 03.03.1982 р. згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 01.03.1982 року.

Відповідно до листа ГУ ПФУ в Херсонській області від 17.05.2019 р. №362/К-99-1 позивачу відмовлено у зарахуванні періоду роботи з 1975 р. по 1984 р. в колгоспі ім. Чапаєва за показаннями свідків оскільки вказаний період роботи зараховано за фактичною тривалістю (за довідкою від 17.10.2017р. №03-01/504).

Наданими сторонами доказами, а саме трудовою книжкою позивача, підтверджуються, зокрема, факти роботи останнього у колгоспі ім. Чапаєва у період з 04.07.1974 р. по 11.03.1982 р., а також період проходження строкової військової служби у період з 13.11.1975 р. по 25.11.1977 р.

Разом з цим з наявних документів слідує, що позивачем не виконано встановленого мінімуму трудової участі у громадському господарстві.

Відповідач, обчислюючи стаж роботи позивача у колгоспі ім. Чапаєва врахував час роботи за фактичною тривалістю, не дослідивши питання щодо поважності причин не виконання останнім, як членом колгоспу, встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, що є порушенням норм Закону №1788-XII.

Також суд першої інстанції звертає увагу, що довідка від 17.10.2017 р. №03-01/504, на яку посилається ГУ ПФУ в Херсонській області, містить повідомлення про те, що розрахунково-платіжні відомості колгоспу ім. Чапаєва за 1974, 1977 рр. на архівне зберігання не надходили, оскільки не збереглись на підприємстві, а розрахунково-платіжні відомості за 1976, 1979 рр. надійшли не у повному обсязі; при перегляді наявних документів за дані роки відомостей про трудову участь позивача не знайдено.

Таким чином, з наведеного слідує неможливість отримання усіх необхідних документів про наявний стаж роботи позивача внаслідок ліквідації підприємства та відсутності архівних даних з інших причин, а трудова книжка позивача містить неповні дані щодо стажу його роботи у спірний період, зокрема відсутні відомості щодо причин не виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

З матеріалів справи, а саме з довідки, виданої Васьківчицьким старостинським округом Антонівської селищної ради Красилівського району Хмельницької області від 10.07.2018 р. №162 слідує, що підтвердити трудову участь позивача у колгоспі ім. Чапаєва у період з 25.07.1974 р. по 03.03.1982 р. можуть свідки.

Аналізуючи вище наведене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що обчислення відповідачем стажу роботи в колгоспі в трудоднях без встановлення поважності причин невиконання встановленого мінімуму трудової участі у громадському господарстві є протиправним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно інформації архівної довідки Красилівського районного трудового архіву № 03-03/504 від 17.10.2017 року, в лютому 1958 року колгосп імені Будьонного с. Васьківчики перейменовано на колгосп ім. Чапаєва с. Васьківчики (прот. № 4 від 01.02.1958 року).

В 1993 році припинено господарську колгоспу ім. Чапаєва с. Васьківчики та створено на його матеріальній базі колективне сільськогосподарське підприємство "Полісся" с. Васьківчики (прот. № 1 від 24.02.1993 року). КСП "Полісся" є правонаступником колгоспу ім. Чапаєва в частині одержаного їм майна, у тому числі документів.

В 2000 році згідно з Указом Президенту України "Про невідклані заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" та відповідно до Законів України "Про сільськогосподарську кооперацію", "Про власність", "Про підприємництво" рішенням загальних зборів членів підприємства від 14 березня 2000 року прийнято рішення про реформування СП в сільськогосподарський кооператив ( СК ) "Полісся" с. Васьківчики.

В 2009 році кооператив призупинив господарську діяльність в зв`язку з ліквідацією.

Постановою господарського суду Хмельницької області від 20 серпня 2013 року "2/84-Б-10 СК "Полісся" с. Васьківчики Красилівського району визнано банкрутом.

Згідно інформації архівної довідки Красилівського районного трудового архіву від 17.10.2017 р. №03-01/504, на яку посилається ГУ ПФУ в Херсонській області, містить повідомлення про те, що ОСОБА_1 працював (посада не зазначена, дата народження не зазначена) в колгоспі ім. Чапаєва с. Васьківчики Красилівського району у 1975, 1978, 1980-1981 роках і його трудова участь за даний період склала : у 1975 році - 2 л/дн., у 1978 році - 59 л/дн., у 1980 році - 82 л/дн., у 1981 році - 6 л/дн., у 1982 році - 56 л/дн.,

Також повідомляємо, що розрахунково-платіжні відомості колгоспу ім. Чапаєва за 1974, 1977 рр. на архівне зберігання не надходили, оскільки не збереглись на підприємстві, а розрахунково-платіжні відомості за 1976, 1979 рр. надійшли не у повному обсязі; при перегляді наявних документів за дані роки відомостей про трудову участь позивача не знайдено.

З довідки, виданої Васьківчицьким старостинським округом Антонівської селищної ради Красилівського району Хмельницької області від 10.07.2018 р. №162 вбачається, що позивач працював в колгоспі ім. Чапаєва у період з 25.07.1974 р. по 03.03.1982 роках. (а.с.21).

В копії трудової книжки позивача містяться записи про кількість відпрацьованих позивачем вихододнів. При цьому, згідно листа-відповіді від 17.05.2019 року відповідач також стверджує, що за записами трудової книжки від 01.03.1982 року позивач працював в колгоспі ім. Чапаєва у період з 25.07.1974 р. по 03.03.1982 р.. В оскаржуваному рішенні відповідач в обґрунтування відмови позивачу в зарахуванні стажу роботи за періоди з 04.11.1974 р. по 11.03.1982 р., ГУ ПФУ в Херсонській області посилається на не вироблення позивачем встановленого мінімуму вихододнів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , позивач дійсно за період роботи різноробочим відпрацював меншу від мінімуму кількість трудоднів, а саме: за 1974 рік відпрацьовано 203 вихододні від необхідних 260, 1975 рік 213 вихододнів від необхідних 300, 1978 рік відпрацьовано 132 вихододні від необхідних 280 днів, 1979 рік 153 вихододнів від необхідних 280 днів, 1980 рік відпрацьовано 193 вихододнів від необхідних 280, 1981 рік відпрацьовано 249 вихододні від необхідних 280, 1982 рік відпрацьовано 55 вихододнів від необхідних 280.(а.с.11)

Також згідно листа-відповіді від 17.05.2019 року та трудової книжки колгоспника вбачається, що позивач у період з 13.11.1975 р. по 25.11.1977 р. проходив строкову військову службу в армії, період якої зарахований до страхового стажу.

Відповідно до приписів ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, які чинні на час розгляду справи (далі Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1,2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Тобто, якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

В разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю у визначеному Законом порядку.

У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

Встановлені обставини справи свідчать, що трудова книжка колгоспника позивача не містить записів про поважність підстав не відпрацювання необхідної кількості вихододнів.

Надані архівні довідки також не містять посилань на наявність рішення правління колгоспу або його правонаступника по зарахування певного стажу до роботу в повному обсязі через невиконання встановленого мінімуму трудової діяльності з поважних підстав.

Проте, суд першої інстанції зазначає, що відповідачем не доведено з яких підстав встановлено, що визначений мінімум вихододнів (трудоднів) не вироблено позивачем саме без поважних причин.

До того ж, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконання позивачем встановленого мінімуму трудоднів у 25.07.1974 р. по 03.03.1982 роках, не може позбавляти його права на зарахування цих періодів роботи до трудового стажу.

В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність, станом на момент звернення позивача до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про зарахування йому періодів роботи з 25.07.1974 р. по 03.03.1982 р. підстав зарахування до стажу роботи згідно з трудової книжки колгоспника.

Оскільки позивачем по справі наданими до суду архівними довідками та записами в його трудовій книжці повністю підтверджено факт його роботи в колгоспі ім. Чапаєва с. Васьківчики, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 17.05.2019 р. №362/К-99-1 в частині відмови відповідача у не зарахуванні позивачу до стажу роботи період роботи з 1975 р. по 1984 р. в колгоспі ім. Чапаєва оскільки вказаний період роботи зараховано за фактичною тривалістю .

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17 та від 24.05.2018 року по справі № 490/12392/16-а.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Колегія суддів зауважує, що ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Стосовно пропущення строків звернення до суду з позовною заявою, колегія суддів зазначає наступне.

В позовній заяві та апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Херсонській області посилається на пропуск строків звернення до суду з даним позовом, посилаючись на факт направлення позивачу рішення № 62 від 19.09.2018р. у вересні 2018р.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав до суду жодного доказу на підтвердження вказаного факту. Тому суд першої інстанції критично ставиться до зазначених доводів відповідача. Крім того, суд першої інстанції звертає увагу на те, що рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №62 від 19.09.2018р. прийнято за наслідками розгляду заяви позивача від 12.09.2018р. про перерахунок пенсії з доданням стажу роботи у період з 04.11.1974р. по 11.03.1982р. у колгоспі ім. Чапаєва.

У даному ж випадку оскаржуються дії відповідача за наслідками розгляду заяви позивача від 22.04.2019р. про перерахунок розміру пенсії з урахуванням наданих документів, які підтверджують його трудовий стаж за період з 25.07.1974р. по 03.03.1982р. згідно трудової книжки колгоспника. За наслідками розгляду вказаної заяви позивача Головним управлінням ПФУ в Херсонській області надано лист від 17.05.2019р. №362/К-99-1, зі змісту якого слідує, що останній відмовив у додаванні стажу роботи позивача у період з 04.07.1974р. по 11.03.1982р., посилаючись на факт зарахування періоду роботи з 1975р. по 1984р. в колгоспі ім. Чапаєва за фактичною тривалістю.

Таким чином у заявах позивача від 12.09.2018р. та від 22.04.2019р. йдеться фактично про різні періоди роботи, що не прийнято до уваги відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав пропуску строку звернення до суду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами судового рішення.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.