Справа № 360/89/20
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/89/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши у письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 25 від 10.12.2019 відповідача про відмову у перерахунку позивачу пенсії згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування »№1058-ІУ (в редакції до 01.10.2011);

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до положень ст.26, ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування » №1058-ІУ (в редакції до 01.10.2011) з моменту подання заяви про перерахунок з 10.12.2019;

- зобов`язати відповідача здійснити доплату до пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019 з моменту подання заяви про перерахунок з 10.12.2019.

В обґрунтування позову зазначає, що 10.12.2019 позивачка звернулась до Новопсковського відділу Марківського об`єднаного УПФУ Луганської області з заявою про зарахування до мого наявного страхового стажу періоду з дня встановлення інвалідності та до досягнення позивачем віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції закону, що була чинною на момент призначення їй пенсії по інвалідності (до 01.10.2011). Після зарахування до страхового стажу позивача періоду, з якого їй була встановлена інвалідність та до досягнення нею віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції закону, що була чинною на момент призначення пенсії по інвалідності (до 01.10.2011 ), позивачка мала б право на пенсію за віком відповідно до положень статті 28 вказаного закону.

Марківське об`єднане управління УПФУ Луганської області своїм рішенням № 25 від 10.12.2019 відмовило позивачу в перерахунку пенсії згідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ.

Зазначене рішення вмотивовано наступним.

Позивачу пенсію по інвалідності призначено з 14.09.2010, страховий стаж складав 15 років 11 місяців 19 днів. Період інвалідності, що зарахований до додаткового стажу, складає 8 років 5 місяців 4 дні.

Статтею 26 Закону (в редакції до 01.10.2011) право на призначення пенсії за віком, зокрема, жінкам визначено по досягненню 55 років.

З огляду на те, що пенсію по інвалідності призначено позивачу до 01.10.2011, на теперішній час при переведенні на пенсію по інвалідності застосовуються норми законодавства, що були чинними на дату призначення пенсії.

Ухвалою від 11.01.2020 відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним рішення; вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 10.02.2020 призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с. 26-28).

В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначив, що 10 грудня 2019 року до управління надійшла заява про зарахування додаткового стажу від позивача згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- IV.

Позивачу призначена пенсія по інвалідності з 14.09.2010 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно виписки з акта огляду МСЕК серії 10ААА № 156785 від 21.10.2010 позивач має третю групу інвалідності загального захворювання. На дату призначення пенсії позивач не працює. Страховий стаж складає 15 років 11 місяців 19 днів. Період інвалідності, що зарахований до додаткового стажу складає 8 років 5 місяців 4 дні з 14.09.2010 по 17.02.2019. Згідно частини першої статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон) пенсія по інвалідності, зокрема, особам з інвалідністю І групи призначається у розмірі 100 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону.

Відповідно до статті 24 Закону №1058 до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім наявного страхового стажу, до страхового стажу зараховується також на загальних підставах відповідно і період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Статтею 26 Закону (в редакції до 01.10.2011) право на призначення пенсії за віком, зокрема, жінкам визначено по досягненню 55 років. Абзацом першим частини першої статті 28 Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності, зокрема, у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

При цьому, для осіб, яким пенсію призначено до 01.10.2011, мінімальний розмір пенсії та доплата за понаднормовий стаж встановлюється за наявності у жінок страхового стажу тривалістю 20 років.

Позивачу пенсію призначено до 1 жовтня 201 1 року, тобто вона скористалася правом на призначення пенсії по нормам Закону , який діяв до 01.10.2011. На теперішній час відповідно до азб.1 ч. 1 ст. 28 Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у жінок 30 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дана норма застосовується після 01.10.2011.

З огляду на вказане, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач правом на участь в судовому засіданні не вкористався, хоча про час та місце судового засідання був повідмлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 38).

Відповідач правом на участь в судовому засіданні не вкористався, хоча про час та місце судового засідання був повідмлений належним чином (а.с. 42)

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями документів, які містяться в матеріалах справи: паспорту (а.с.3-5), картки фізичної особи-платника податків (а.с. 6).

З інформації, яка зазначена у відзиві на позовну заяву, позивачу призначена пенсія по інвалідності з 14.09.2010 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно виписки з акта огляду МСЕК серії 10ААА № 156785 від 21.10.2010 позивач має третю групу інвалідності загального захворювання. На дату призначення пенсії позивач не працює. Страховий стаж складає 15 років 11 місяців 19 днів. Період інвалідності, що зарахований до додаткового стажу складає 8 років 5 місяців 4 дні з 14.09.2010 по 17.02.2019 (а.с.27).

10.12.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування до загального стажу 5 років (а.с. 29).

Рішенням відповідача від 10.12.2019 № 25 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії згідно ст. 28 Закону України «Про зазгальнообов`язщкове державне пенсійне страхування» з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності, зокрема, особам з інвалідністю І групи призначається у розмірі 100 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону. Відповідно до статті 24 Закону №1058 до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім наявного страхового стажу, до страхового стажу зараховується також на загальних підставах відповідно і період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Статтею 26 Закону (в редакції до 01.10.2011) право на призначення пенсії за віком, зокрема, жінкам визначено по досягненню 55 років. Абзацом першим частини першої статті 28 Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності, зокрема, у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, для осіб, яким пенсію призначено до 01.10.2011, мінімальний розмір пенсії та доплата за понаднормовий стаж встановлюється за наявності у жінок страхового стажу тривалістю 20 років.

Позивачу пенсію призначено до 1 жовтня 2011 року, тобто вона скористалася правом на призначення пенсії по нормам Закону, який діяв до 01.10.2011. На теперішній час відповідно до азб.1 ч. 1 ст. 28 Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у жінок 30 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дана норма застосовується після 01.10.2011.

Позивач не згодний із рішенням відповідача з огляду на те, що до нього має бути застосована правова норма статті 28 Закону України № 1058, яка діяла до 01.10.2011.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі-Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст. 26 Закону України № 1058 (в редакції до 01.01.2011) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років.

Згідно із ст. 28 Закоун України № 1058 мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Судом встановлено, що позивачу пенсію по інвалідності призначено відповідно до приписів Закону України № 1058 в редакції, яка діяла до 01.01.2011.

Вказаний факт відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст. 28 Закону України № 1058 (в редакції після 01.01.2011) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Відповідно до ст. 30 Закону України № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Згідно із п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» встановлено, що з 1 липня 2019 року в разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії (крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) в осіб, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону, не досягає 2000 гривень, таким особам надається доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

З огляду на комплексний аналіз правових норм, суд дійшов до висновку, що доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до 2000 грн. надається з 1 липня 2019 року особам, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону з урахуванням страхового стажу.

Пенсією, призначену з урахуванням страхового стажу, є пенсією за віком./

Судом встановлено, що позивач є отримувачем пенсії за інвалідністю, тобто він отримує пенсію, яка призначена без урахування страхового стажу.

Відповідно, суд дійшов висновку, що у позивача відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році».

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов