Справа № 480/2719/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 р.Справа № 480/2719/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Сіренко О.І. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, м. Суми, повний текст складено 06.12.19 року по справі № 480/2719/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Сумській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 квітня 2019 року та надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначеній в заяві від 03 квітня 2019 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області за межами населеного пункту, викладену у листі №Ш-5367-2797/21-19 від 02.05.2019.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2019, зареєстровану у Головному правлінні Держгеокадастру у Сумській області 08.04.2019 за №Ш-5367/0/94-19 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій він просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення в зазначеній частині та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення в частині відмови в задоволенні позову, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач 08.04.2019 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою від 03.04.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2га, яка розташована за межами населених пунктів на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області (а.с.8,20). До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначене бажане розташування та розмір земельної ділянки (зворот а.с.20), копію паспорту, РНОКПП позивача, копію посвідчення учасника бойових дій.

Листом від 02.05.2019 №Ш-5367-2797/21-19 (а.с.9) відповідач повідомив позивача про неможливість задоволення заяви, оскільки відповідно до інформаційної довідки, наданої відділом у Лебединському районі Головного управління від 18.04.2019 №467/406-19, землі за рахунок яких планується надання земельної ділянки у власність відносяться до земель сільськогосподарського призначення (особисті підсобні господарства). Земельні ділянки були раніше виділені громадянам для ведення особистого підсобного господарства.

Непогодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині відмови в задоволенні позову.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначеної в заяві від 03 квітня 2019 року, виходив з того, що відповідачем не було надано оцінки зазначеним судом обставинам при прийнятті рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а також не надано оцінки на предмет відповідності заяви позивача вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, тому подана 08.04.2019 заява позивача від 03.04.2019 підлягає розгляду саме повноважним органом на відповідність вимогам закону, а суд на цьому етапі позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови не перевірки, не надання оцінки та не встановлення певних обставин суб`єктом владних повноважень з цього питання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Як вбачається з інформаційної довідки відділу у Лебединському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 18.04.2019 №467/406-19 (а.с.21), станом на 01.01.2013 у електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право власності приватної власності на землю, встановлено факт реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства (ЯЛ 198969 зареєстрований за №16 від 31.08.2010) ОСОБА_1 . Дана земельна ділянка площею 0,1500га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, була передана у приватну власність ОСОБА_1 на підставі рішення сорок другої сесії п`ятого скликання Лебединської міської ради Сумської області від 02.02.2010 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ 198969 та копією рішення сорок другої сесії п`ятого скликання Лебединської міської ради Сумської області від 02.02.2010 (а.с.42), надані відповідачем на вимоги ухвал суду (а.с.31,36,37,42).

Відповідно до ч.4 ст.116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. При цьому, згідно з пунктом б частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Згідно до ч.1,7 ст.5 Закону України Про особисте селянське господарство від 15.03.2003 №742-IV для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом (ч.1); громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства (ч.7).

Відтак, колегія суддів звертає увагу на те, що громадянин має право отримати безоплатно у власність земельні ділянки один і більше разів, проте в межах розмірів, передбачених статтею 121 Земельного кодексу України.

Враховуючи, що позивач звертався із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00га, а відповідачем не було надано оцінки при прийнятті рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою вказаним вище обставинам, а також не надано оцінки на предмет відповідності заяви вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, судова колегія вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що подана 08.04.2019 заява позивача від 03.04.2019 підлягає розгляду саме повноважним органом на відповідність вимогам закону. Суд на цьому етапі позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови не перевірки, не надання оцінки та не встановлення певних обставин суб`єктом владних повноважень з цього питання.

Судова колегія зазначає, що суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх підстав, визначених в ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

А прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.

Вказані висновки узгоджуються з позицією, висловленою у постанові Верховного Суду у постанові від 10.10.2019 у справі №814/1959/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00га за наявності встановлених вище обставин, є передчасними та не підлягають задоволенню.

В той же час, з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з наданням його оцінки на предмет відповідності вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим, суд першої інстанції, з урахуванням ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту прав позивача правомірно зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2019, зареєстровану у ГУ Держгеокадастру у Сумській області 08.04.2019 за №Ш-5367/0/94-19 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року по справі 480/2719/19 в частині відмови в задоволенні позову прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року по справі № 480/2719/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 27.02.2020 року