Справа № 140/329/20
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року ЛуцькСправа № 140/329/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про зобов`язання Департаменту соціальної політики Луцької міської ради поновити пільги за ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з 19.03.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як учасник війни, має право на пільги передбачені ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Після неодноразових звернень позивача до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо надання пільг, передбачених ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, відповідач відмовляв у наданні таких пільг, зазначаючи, що позивач не має права на отримання пільги, оскільки дохід сім`ї позивача перевищує 2690, 00 грн., що порушує вимоги Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовляє йому у наданні пільг, визначених ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) норми, які обмежували права громадян.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач порушив його право на отримання пільг, а тому звернувся до суду з даним позовом, просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та вирішено судовий розгляд справи проводити без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 25.02.2020 позов не визнає та зазначає, що на даний час відсутні додаткові роз`яснення від вищестоящих органів щодо виконання вимог Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, які визнано неконституційними, а також відсутня технічна можливість у програмному забезпеченні Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є учасником війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 27.01.2004 Управлінням праці та соціального захисту населення Луцької міської ради та має право та пільги, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". (а.с.4 зворотній бік)

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із заявами щодо виконання рішення Конституційного суду від 18.12.2018 №12-р/2018 щодо надання учасникам війни пільг, передбачених ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Департамент соціальної політики Луцької міської ради у листах від 16.06.2019 №Б-123/3/060/20-11 та від 20.01.2020 №11-2-9/263 зазначив, що пільги, зокрема на комунальні послуги та за користуванням житлом, надаються за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величину доходу, яка дає право на податкову соціальну пільгу. Оскільки дохід сім`ї позивача перевищує цю величину (у 2019 році 2690 грн., а в 2020 році 2940 грн.), позивач не має права на отримання пільг.

Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовляє у поновленні пільг, оскільки норми, які обмежували право учасників війни на пільги, визначені ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

На думку суду, відповідач не довів правомірності своїх дій, виходячи з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі - Закон №3551-ХІІ).

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII статтю 14 Закону №3551-XII доповнено частиною 6 (підпункту 1 пункту 9 розділу I Закону України від 28.12.2014 №76-VIII), за змістом якої 50-процентна пільга на оплату житлово-комунальних послуг надається за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підпункт 1 пункту 9 розділу I Закону України від 28.12.2014 №76-VIII набрав чинності з 01.01.2015, норми цього Закону, в частині врахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї при наданні пільг набули чинності з 01.07.2015.

Рішенням Конституційного Суду України в справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) від 18.12.2018 №12-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема: підпункт 1 пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII; частину 6 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ.

Пунктом 2 цього Рішення встановлено, що визнані неконституційними положення законів України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ - втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України зазначив, що встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність вказаного Закону, підриває довіру до держави (абзац 2 пункту 5).

Конституційний Суд України вважає, що соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту (абзац 3 пункту 5).

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018 (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) встановлено, що в зв`язку з тим, що, зокрема: підпункт 1 пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII; частина 6 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ - втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, застосуванню підлягатиме, зокрема, частина 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII.

Отже, положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ, визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 №12-р/2018, втратили чинність 18.03.2019.

Таким чином, з 19.03.2019 застосуванню підлягають положення частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ, в редакції чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII.

Отже, з 19.03.2019 позивач має право на пільги, передбачені ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а тому, суд вважає, що відповідач допускає протиправну бездіяльність, відмовляючи ОСОБА_1 , як учаснику війни, у поновленні пільг, визначених ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з 19.03.2019.

Відповідно до ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про зобов`язання вчинити дії підлягають до повного задоволення, шляхом визнання протиправною бездіяльності Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 , як учаснику війни, у поновленні пільг, визначених ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та зобов`язання Департамент соціальної політики Луцької міської ради поновити ОСОБА_1 , як учаснику війни, пільги, визначені ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з 19.03.2019.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295, підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 , як учаснику війни, у поновленні пільг, визначених ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради поновити ОСОБА_1 , як учаснику війни, пільги, визначені ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з 19.03.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент соціальної політики Луцької міської ради, адреса: 43025, Волинська обл., м. Луцьк, пр. Волі, 4а.

Суддя Ю.Ю. Сорока