Справа № 520/12681/19
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 р. № 520/12681/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Муравської І.Ю.,

за участі:

представника позивача Зав`ялова В.В.,

представника відповідача Немашкалової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просив суд:

- визнати незаконними дії посадових осіб Шевченківського об`єднаного УПФУ м. Харкова (Шевченківський район), щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії, яка була зароблена ним трудовим стажем на території України у зв`язку з його виїздом за кордон Ізраїль;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане УПФУ м. Харкова (Шевченківський район) сплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії, яка була зароблена ним трудовим стажем на території України з 01.06.2016 року та в подальшому сплачувати ОСОБА_1 зазначену пенсію.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що посадовими особами Шевченківського об`єднаного УПФУ м. Харкова вчинено, на думку позивача, незаконні дії щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії, яка була зароблена ним трудовим стажем на території України у зв`язку з його виїздом за кордон Ізраїль.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року залучено в адміністративній справі № 520/12681/19 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії, в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області сплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії, яка була зароблена ним трудовим стажем на території України з 01.06.2016 року по 25.05.2019 року залишено без розгляду.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позов підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прибула, проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника ГУ ПФУ в Харківській області, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання.

Сторонами по справі не заперечувалось того, що позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

09.08.2019 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просив поновити виплату пенсії за документами, що є у пенсійній справі.

Відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 09.08.2019 року №31, згідно якого заява та документи для поновлення пенсії ОСОБА_1 подані з порушенням чинного законодавства України, тому підстав для поновлення виплати пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 немає.

Позивач, не погоджуючись з відмовою у поновлені пенсії, звернувся з даним позовом до суду.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон України №1058-IV).

Припинення виплат пенсій було передбачено пунктом 2 частини першої статті 49 та статтею 51 Закону України №1058-IV, в редакції, діючій до 07 жовтня 2009 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України №1058-IV, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 вказаного Закону передбачалось, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та Ізраїлем стосовно призначення та виплати пенсії не укладалося.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. по справі №1-32/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 0.07.2003 р. №1058-IV.

Відповідно до статті 152 частини 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону втратили чинність з 07.10.2009 року, тобто від дати прийняття рішення Конституційним Судом України № 25-рп/2009.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Отже, з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу органи ПФУ мали відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

В Рішенні Конституційного Суду України №25-рп/2009 зазначено, що оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, кожний громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Судом встановлено, що позивач перебував на обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова, правонаступником якого стало Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Сторонами по справі не заперечувалось того, що позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

09.08.2019 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просив поновити виплату пенсії за документами, що є у пенсійній справі.

Відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 09.08.2019 року №31, згідно якого заява та документи для поновлення пенсії ОСОБА_1 подані з порушенням чинного законодавства України, тому підстав для поновлення виплати пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 немає.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі по тексту - Порядок № 22-1).

Судом встановлено, що пенсійним органом в оскаржуваному рішенні зазначено, що пунктом 1.5 Порядку №22-1 передбачено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії. Вказано, що згідно з пунктом 2.9 Порядку 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Також, зазначено, що враховуючи підпункт 1 пункту 2.1 Порядку 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Крім того, зазначено, що згідно з пунктом 4.2 Порядку 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

Так, пенсійний орган відмовляючи позивачу у поновлені пенсії керувався приписами Порядку № 22-1, які застосовуються під час призначення пенсії.

При цьому, позивач звернувся до пенсійного органу за поновленням призначеної пенсії, а не за її призначенням.

Отже, посилання пенсійного органу на положення Порядку №22-1, які стосуються осіб, які звертаються за призначенням пенсії є безпідставними.

Водночас, пунктом 2.8 Порядку №22-1 встановлено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Таким чином, поновлення виплати пенсії має бути здійснено за документами, що є в пенсійній справі особи та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення пенсії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 та всіх документів, що є в пенсійній справі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано до суду копію заяви позивача з доданими документами та копію рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.08.2019 року №31.

При цьому, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №379/03.23-20 від 14.01.2020 року суд повідомлено про неможливість надати копію архівної пенсійної справи ОСОБА_1 , оскільки відповідно до акту № 1 від 17.11.2016 року про невиправні пошкодження справ (документів) в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова пенсійна справа знищена у зв`язку з непоправними пошкодженнями. Також, відповідачем надано до суду акт №1 від 17.11.2016 року про невиправні пошкодження справ (документів).

За таких обставин, пенсійна справа позивача не містить документів, які відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, через знищення самої справи.

Проте, вказана обставина не може ставитись в провину позивачу, у зв`язку з тим, що матеріали пенсійної справи було знищено з незалежних від нього причин.

Водночас, пенсійним органом не заперечувалось факту призначення позивачу пенсії.

Згідно з п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Таким чином, пенсійний орган, первинно призначаючи пенсію позивачу, перевіряв відповідність заяви про призначення пенсії та доданих до неї документів.

За таких обставин, суд доходить висновку про неправомірність відмови відповідача в поновленні виплати позивачу пенсії за віком,

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19.09.2018 року по справі №766/1519/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, позивач просив суд визнати незаконними дії посадових осіб Шевченківського об`єднаного УПФУ м. Харкова (Шевченківський район), щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії, яка була зароблена ним трудовим стажем на території України у зв`язку з його виїздом за кордон Ізраїль.

Суд зазначає, що оскаржувані позивачем дії пенсійного органу не можуть нести негативні наслідки для позивача. Натомість негативні наслідки може нести рішення про відмову у поновлені пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у даній частині шляхом скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №31 від 09.08.2019 року.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Шевченківського об`єднаного УПФУ м. Харкова (Шевченківський район) сплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії, яка була зароблена ним трудовим стажем на території України з 01.06.2016 року та в подальшому сплачувати ОСОБА_1 зазначену пенсію, суд зазначає наступне.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про зобов`язання сплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії, яка була зароблена ним трудовим стажем на території України з 01.06.2016 року по 25.05.2019 року залишено без розгляду.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що виплату та нарахування пенсії ОСОБА_1 було припинено.

Заборгованість зі сплати пенсії у даному випадку утворилась би в результаті не виплати нарахованої пенсії.

Позивачем не надано до суду доказів не виплати нарахованої пенсії.

Таким чином, заборгованість по сплаті пенсії перед ОСОБА_1 на час розгляду даної справи не утворилась.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Шевченківського об`єднаного УПФУ м. Харкова (Шевченківський район) сплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії, яка була зароблена ним трудовим стажем на території України з 26.06.2019 року та в подальшому сплачувати ОСОБА_1 зазначену пенсію.

Згідно з ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи висновки суду про протиправність оскаржуваного рішення, суд, з метою належного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 26.05.2019 року.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (м-н Свободи, 5, Держпром, під 4, 1 пов., м. Харків, 61022), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №31 від 09.08.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 26.05.2019 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , 2905621) сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 26.02.2020 року.