Справа № 640/25211/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Мельничука В.П. Федотова І.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бі Еф Джі Промоушен" до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бі Еф Джі Промоушен" звернувся до суду з позовом до Управління правління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив: визнати протиправним та скасувати Наказ №1792 від 12.12.2019 Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в частині демонтажу рекламних конструкцій, які належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Бі Еф Джі Промоушен»

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просив:

- зупинити дію Наказу відповідача - Управління з питання реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, ) від 12.12.2019 №1792 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині демонтажу рекламних конструкцій, які належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Бі Еф Джі Промоушен" (підпункти 1-6, 47, 48 , 105, 148, 149, 186, 187, 281 пункту 1.1 Наказу) до набрання законної сили рішенням у даній адміністративній справі;

- заборони відповідачу - Управлінню з питання реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та іншим особам, які діють від імені/або на замовлення відповідача до набрання законної сили рішенням у справі вчиняти дії, спрямовані на демонтаж рекламних конструкцій Позивача - ТОВ "Бі Еф Джі Промоушен" , які розміщені за адресами, що зазначені в пп. 1-6, 47, 48 , 105, 148, 149, 186, 187, 281 Додатку до оскаржуваного наказу, а саме: 1) Голосіївський р-н, Столичне шосе 500 м. від південно-мостової розв'язки в бік Конча-Заспи - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT "Укрзалізниця"; 2) Голосіївський р-н, Столичне шосе переїзд Столичне/Науки - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця"; 3) Голосіївський р-н, Столичне шосе переїзд Столичне/Науки - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця"; 4) Голосіївський р-н, Столичне шосе 600 м. від південно-мостової розв'язки в бік Конча-Заспи - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT "Укрзалізниця"; 5) Голосіївський р-н, вул. Миколи Грінченка перехрестя з вул. Кіровоградською -розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця"; 6) Голосіївський р-н, Столичне шосе 400 м. від південно-мостової розв'язки в бік Конча-Заспи - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT "Укрзалізниця"; 7) Голосіївський р-н, вул. Миколи Грінченка 100 м. від перехрестя з вул. Кіровоградською - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT "Укрзалізниця"; 8) Голосіївський р-н, вул. Миколи Грінченка перетин з вул. Кіровоградська - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця"; 9) Голосіївський р-н, Столичне шосе 900 м. від південно-мостової розв'язки в бік Конча-Заспи - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT "Укрзалізниця"; 10) Солом'янський р-н, вул. Нова дорога щит №3 після з'їзду Кільцевої - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT "Укрзалізниця"; 11) Печерський р-н, Залізничне шосе/вул. Тимірязівська (2) - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця; 12) Печерський р-н, Залізничне шосе/вул. Тимірязівська (1) - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT "Укрзалізниця; 13) Дарницький р-н, просп. Петра Григоренка (перехрестя Дарницького шосе та проспекту Григоренка) - розміщені згідно Договору №ПЗ/П4-2-195542/НЮ від 28.03.2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бі Еф Джі Промоушен" про забезпечення позову в адміністративній справі №640/25211/19 - задоволено повністю. До моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі зупинено дію Наказу Управління з питання реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.12.2019 №1792 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині демонтажу рекламних конструкцій, які належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Бі Еф Джі Промоушен" (підпункти 1-6, 47, 48 , 105, 148, 149, 186, 187, 281 пункту 1.1 Наказу). До моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі заборонено Управлінню з питання реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та іншим особам, які діють від імені/або на замовлення Управління з питання реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти дії, спрямовані на демонтаж рекламних конструкцій ТОВ "Бі Еф Джі Промоушен" , які розміщені за адресами, що зазначені в пп. 1-6, 47, 48 , 105, 148, 149, 186, 187, 281 Додатку до оскаржуваного наказу, а саме:

1) Голосіївський р-н, Столичне шосе 500 м. від південно-мостової розв'язки в бік Конча-Заспи - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця";

2) Голосіївський р-н, Столичне шосе переїзд Столичне/Науки - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця";

3) Голосіївський р-н, Столичне шосе переїзд Столичне/Науки - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця";

4) Голосіївський р-н, Столичне шосе 600 м. від південно-мостової розв'язки в бік Конча-Заспи - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT "Укрзалізниця";

5) Голосіївський р-н, вул. Миколи Грінченка перехрестя з вул. Кіровоградською -розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця";

6) Голосіївський р-н, Столичне шосе 400 м. від південно-мостової розв'язки в бік Конча-Заспи - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT "Укрзалізниця";

7) Голосіївський р-н, вул. Миколи Грінченка 100 м. від перехрестя з вул. Кіровоградською - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця";

8) Голосіївський р-н, вул. Миколи Грінченка перетин з вул. Кіровоградська - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця";

9) Голосіївський р-н, Столичне шосе 900 м. від південно-мостової розв'язки в бік Конча-Заспи - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT "Укрзалізниця";

10) Солом'янський р-н, вул. Нова дорога щит №3 після з'їзду Кільцевої - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця";

11) Печерський р-н, Залізничне шосе/вул. Тимірязівська (2) - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця;

12) Печерський р-н, Залізничне шосе/вул.Тимірязівська (1) - розміщені згідно Договору № ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р. з AT " Укрзалізниця;

13) Дарницький р-н, просп. Петра Григоренка (перехрестя Дарницького шосе та проспекту Григоренка) - розміщені згідно Договору №ПЗ/П4-2-195542/НЮ від 28.03.2019 року.

Не погодившись з ухвалою суду, відповідач - Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

13 лютого 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від ТОВ "Бі Еф Джі Промоушен" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції, клопотання про долучення доказів.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

17 лютого 2020 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від директора ТОВ "Бі Еф Джі Промоушен" - Бойко Я.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку із пологами та знаходженням у пологовому будинку.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Заява директора ТОВ "Бі Еф Джі Промоушен" - Бойко Я.О. не містить клопотання про продовження строку розгляду даної справи на 15 днів.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що явка сторін в судове засідання суду апеляційної інстанції не визнавалась обов'язковою, а наданих сторонами матеріалів достатньо для прийняття рішення у справі, колегією суддів у задоволенні клопотання директора ТОВ "Бі Еф Джі Промоушен" - Бойко Я.О. про відкладення розгляду справи відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2019 року на офіційному сайті з посиланням на веб-ресурс: https://reklama.kyivcity.gov.ua/files/2019/12/12/1792.pdf Управлінням з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було оприлюднено Наказ №1792 від 12 грудня 2019 року "Про демонтаж рекламних засобів", серед яких конструкції Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі ЕФ Джі Промоушен», які розміщуються на території земель транспорту (у відповідності до cт. 18 3У" Про рекламу ") у відповідності до укладених з AT «Українська залізниця» в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Договорів № № № 115/114-3-175143/НЮ від 15.02.2017 р., ПЗ/ДН-6-1906 від 25.03.2019 р., №ПЗ/П4-2-195542/НЮ від 28.03.2019 р., ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р., ПЗ/РПЦ-195623/НЮ від 09.04.2019 р.

На переконання позивача, оскаржуваний наказ відповідача про демонтаж рекламних конструкцій є протиправним.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не враховано той факт, що, згідно ст. 16 Закону України "Про рекламу", ст. 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", пунктів 3, 4 Типових правил, пункт 13 статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", для того щоб законно розмістити об'єкт зовнішньої реклами необхідно у встановленому законодавством порядку отримати дозвіл.

Позивач з заявами щодо отримання дозволів на розміщення зовнішньої реклами або отримання погоджень на розміщення реклами на транспорті за зазначеними в оскаржуваній ухвалі адресами розташувань рекламних засобів не звертався.

Укладені позивачем договори № № 115/114-3-175143/НЮ від 15.02.2017 р., ПЗ/ДН-6-1906 від 25.03.2019 р., №ПЗ/П4-2-195542/НЮ від 28.03.2019 р., ПЗ/ПЧ-З-195547/НЮ від 28.03.2019 р., ПЗ/РПЦ-195623/НЮ від 09.04.2019 р. з Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" не дають йому законного права на розміщення об'єктів зовнішньої реклами на території м. Києві.

Крім того, зі змісту пункту 6.1. вищезазначених договорів вбачається, що термін їх дії закінчився.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виконання оскаржуваного наказу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №1792 від 12 грудня 2019 р. до ухвалення рішення в даній адміністративній справі та проведення демонтажу рекламних конструкцій позивача до моменту винесення рішення у справі, створює очевидну небезпеку та може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, що відповідно, позбавить позивача ефективного захисту (поновлення) порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких останній звернувся до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача про те, що у випадку, коли рекламні засоби ТОВ "Бі Еф Джі Промоушен" (їх частина) на час прийняття рішення будуть демонтованими, для поновлення своїх прав та законних інтересів, а саме здійснення підприємницької діяльності з надання послуг зовнішньої реклами (у разі задоволення адміністративного позову) позивачу буде необхідно їх відновлювати (повторно встановлювати), що передбачає значні організаційні та матеріальні затрати.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Приписами ч.ч. 1, 2,4 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

В розумінні наведеної норми Закону, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема, зазначено, що судам необхідно враховувати, що, згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Отже, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Колегією суддів враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі «Бендерський проти України», в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, із наведеного слідує, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

В той же час, матеріали справи таких доказів не містять.

Заявником в поданому клопотанні про вжиття заходів забезпечення позову не визначені конкретні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, які викладені у ст.ст. 150, 151 КАС України.

Позивач не надав доказів того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або не можливо буде поновити порушені, оспорювані права, інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Визнаючи обґрунтованою заяву ТОВ "Бі Еф Джі Промоушен" про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що фактичними підставами для застосування заходів забезпечення позову до його подання у даному випадку заявником визначені ті обставини, що примусовий демонтаж рекламного засобу неминуче призведе до псування елементів конструкції і він зазнає збитків через повторне їх встановлення.

Проте, вказані обставини не є підставою для забезпечення позову, згідно вимог ст. 150 КАС України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що наведені доводи заявника є лише припущеннями.

Також, колегія суддів наголошує, що заявником не визначено, в чому полягає за наведених обставин саме істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, що за п. 1 ч. 1 ст. 150 КАС України є підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що, як на підставу для забезпечення позову, заявник посилається на очевидну протиправність оскаржуваного рішення, проте, позивач належним чином не обґрунтував свої доводи.

Суд першої інстанції взагалі не надав оцінки вказаним доводам заявника.

В оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, також, немає посилань на очевидну протиправність рішення відповідача, дію якого зупинено в порядку забезпечення позову, і відповідні обставини судом не встановлені.

Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи заявника щодо протиправності оскаржуваного рішення мають бути перевірені судом під час розгляду справи.

Тобто, сама лише незгода заявника із діями/рішеннями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Доводи заявника зводяться до порушення відповідачем чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, що становлять предмет доказування, який має досліджуватись під час розгляду справи.

Таким чином, застосування у запропонований заявником спосіб заходів забезпечення позову фактично вирішує спір, ухвалюючи рішення без розгляду справи по суті.

Тобто, забезпечуючи позов в такий спосіб, суд першої інстанції вийшов за межі підстав забезпечення позову, передбачених ст. 150 КАС України, вирішив позовні вимоги на період дії ухвали про забезпечення позову, що є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, вживаючи заходи забезпечення позову, судом першої інстанції не надано оцінки співмірності видам забезпечення позову, які просив вжити заявник, із позовними вимогами, що заявлені в адміністративному позові.

Так, за заявою ТОВ "Бі Еф Джі Промоушен", судом першої інстанції вжито заходів забезпечення шляхом заборони відповідачу - Управлінню з питання реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та іншим особам, які діють від імені/або на замовлення відповідача до набрання законної сили рішенням у справі вчиняти дії, спрямовані на демонтаж рекламних конструкцій позивача - ТОВ "Бі Еф Джі Промоушен" , які розміщені за відповідними адресами, що зазначені в пп. 1-6, 47, 48 , 105, 148, 149, 186, 187, 281 Додатку до оскаржуваного наказу.

Проте, спірним, у даному випадку, є лише наказ Управління з питання реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про демонтаж рекламних засобів» від 12.12.2019 №1792, в частині демонтажу рекламних конструкцій, які належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Бі Еф Джі Промоушен" (підпункти 1-6, 47, 48 , 105, 148, 149, 186, 187, 281 пункту 1.1 Наказу).

В свою чергу, суд першої інстанції фактично заборонив відповідачу та невизначеним особам проводити роботи з демонтажу рекламних конструкцій позивача, не на підставі вказаного наказу, а за будь-яких підстав, як того просив заявник.

Вказані обставини свідчать про неспівмірність заходів забезпечення вжитих судом за заявою ТОВ "Бі Еф Джі Промоушен" позовним вимогам, які заявлені позивачем.

Дослідивши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи заявника не підтверджуються існуванням обставин, передбачених статтею 150 КАС України, а тому, подана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи вказане, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ "Бі Еф Джі Промоушен" про забезпечення позову та необхідності вжиття заходів забезпечення.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про вжиття заходів забезпечення позову, а тому зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову - слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 150, 229, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Бі Еф Джі Промоушен" про забезпечення позову - відмовити

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Мельничук В.П. Федотов І.В.

Повний текст постанови виготовлено 24.02.2020 року