Справа № 817/3431/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2020 року м. Рівне №817/3431/15

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №8173431/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Здолбунівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.04.2016, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016, позов задоволено: визнано протиправними дії Здолбунівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області при проведення перевірки з 24.06.2015 по 08.07.2015, результати якої відображенні в акті документальної планової виїзної перевірки № 313/17- від 22.07.2015; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 06.08.2015, № від 06.08.2015, № від 07.08.2015, № від 07.08.2015, № від 26.10.2015, № від 26.10.2015.

Постановою Верховного Суду від 24.10.2019 касаційну скаргу Здолбунівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області задоволено частково; постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 скасовано; справу направлено на новий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що фіскальним органом проведена планова перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з грубими порушеннями порядку призначення перевірки та її проведення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що про проведення перевірки позивача, ОСОБА_2 своїм листом повідомила податковий орган, що ФОП ОСОБА_1 з 01.06.2015 по 31.08.2015 працював на території Польщі, а вона як представник позивача не наділена повноваженнями надавати документи та бути присутньою під час проведення документальної планової перевірки. Всупереч вимог ст.81 Податкового кодексу України позивачу не вручалося направлення на проведення перевірки. Вважають, що працівники податкового органу не вправі були приступати до перевірки. За таких обставин, оскільки дії відповідача щодо проведення документальної перевірки, є протиправними, то податкові повідомлення-рішення, прийняті за її наслідками, є протиправними та підлягають скасуванню. Просив позов задовольнити повністю.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що позивачу було відомо про призначення перевірки, оскільки лист з копією наказу та повідомлення про проведення перевірки представник суб`єкта господарювання отримав у встановлений законом строк. Вказує, при виході за адресою здійснення підприємницької діяльності ревізорами складені акти від 08.06.2015 та 12.06.2015 про неможливість вручення направлення на перевірку. При цьому, контролюючий орган вказує на можливість проведення планової виїзної перевірки у приміщенні фіскального органу через протиправність дій платника податків ухилення від отримання направлення. Вказує, що перевірка призначена та проведена у встановленому законом порядку, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Ухвалою суду від 21.11.2019 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 12.12.2019.

Ухвалою суду від 12.12.2019 допущено у справі правонаступництво відповідача.

Ухвалою суду від 12.12.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання (а.с. 21 том 2)), підготовче засідання відкладене на 10.01.2020.

Ухвалою суду від 10.01.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання (а.с. 34 том 2)), закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 30.01.2020.

Ухвалою суду від 30.01.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання (а.с. 40 том 2)), судове засідання відкладене на 13.02.2020 за клопотанням позивача.

Ухвалою суду від 13.02.2020 постановлено провадити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з Планом-графіком проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2015 рік, головним державним ревізором-інспектором Здолбунівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області проведено перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якої складений Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 , ін. код НОМЕР_1 , щодо своєчасності та достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, за період з 01 січня 2014 р. по 31 грудня 2014 р. та обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 р. по 31 грудня 2014 р.» від 22.07.2015 №313/17- (далі іменується Акт перевірки) (а.с. 96 том 1).

На підставі Акта перевірки фіскальним органом сформовані податкові повідомлення-рішення (ППР):

від 06.08.2015 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 527826,57 коп., у тому числі за основним платежем 351544,38 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 176282,19 грн. (далі іменується ППР №) (а.с. 13 том 1);

від 06.08.2015 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 552080,00 грн., у тому числі: за основним платежем 368053,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 184027,00 грн. (далі іменується ППР №) (а.с. 14 том 1);

від 07.08.2015 №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 40116,00 грн. (далі іменується ППР №) (а.с. 15 том 1);

від 07.08.2015 №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 43857,00 грн. (далі іменується ППР №) (а.с. 16 том 1);

від 26.10.2015 №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 10964,00 грн. (а.с. 66 том 1);

від 26.10.2015 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на загальну суму 45279,00 грн., у тому числі: за основним платежем 30186,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 15093,00 грн. (а.с. 67 том 1).

Не погоджуючись з діями фіскального органу щодо проведення перевірки та ППР, які прийняті за її результатами, позивач звернувся до суду з позовом.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних дій та рішень ППР, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Так, направляючи адміністративну справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 вказав, зокрема,

«Однією із обов`язкових умов проведення перевірки є вручення або направлення до початку перевірки копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки. В іншому випадку проведення перевірки є незаконним, та відповідно незаконними є податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі такої перевірки. Як вбачається зі змісту рішень судів попередніх інстанцій в даній справі, обставини надіслання вказаного направлення та повідомлення проведення відносно позивача перевірки в належний спосіб не досліджувались. Разом з тим, суди в порушення наведених положень ПК України, надали правового значення факту не отримання представником позивача відповідного направлення. Позивач наголошував в позові, що направлення на проведення перевірки не вручалось а ні йому, а ні представнику. Разом з тим, в матеріалах справи міститься акти неможливості вручення направлення на перевірку від 08.06.2015 та 12.06.2015. Тобто, очевидно є факти, які потребували ретельної перевірки, а саме: або винних дій податкового органу щодо не вручення направлення на перевірку або неможливість (перешкоджання) вручення направлення в зв`язку з відсутністю позивача. Оскільки перевірка є плановою, та позивачу було достовірно відомо про її проведення, в такому разі, судам слід перевірити всі причини неможливості її проведення відповідно до встановлених строків. Слід врахувати пояснення позивача, що його уповноважена особа ОСОБА_2 поштою отримала наказ від 28.05.2015 № 110 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки СГ ОСОБА_1 », що свідчить про виконання вимог щодо направлення до початку перевірки певних документів. Окрім того, податковий орган стверджував про проведення попередніх перевірок з використанням довіреності на представництво інтересів позивача Заховайко Н.Б. від 17.07.2012 за № 559 терміном дії до 17.07.2015 (а.с. 78 об.). Алгоритм дій податкового органу в такому разі чітко врегульовано податковим законодавством і його дотримання в даному випадку підлягав дослідженню».

Керівником Здолбунівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області винесено Наказ від 28.05.2015 №110 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки СГ ОСОБА_1 » (далі іменується Наказ №110), яким постановлено: провести документальну планову виїзну перевірку СГ ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, тривалістю 10 робочих днів з 08.06.2015 (а.с. 42 том 1).

Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

За правилами пункту 77.1. статті 77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Відповідно до пункту 77.4. статті 77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Аналіз вказаної правової норми передбачає два способи повідомлення особи про проведення перевірки: (1) вручення під розписку копії наказу та письмового повідомлення не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки; (2) надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення таких документів не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки.

Згідно Наказу №110 планова перевірка призначена терміном на 10 робочих днів з 08.06.2015.

В Акті перевірки вказано, що Наказ №110 та повідомлення №8/17 від 28.05.2015 про проведення перевірки направлено рекомендованим листом з врученням 28.05.2015, та отримано довіреною особою (дружиною) ОСОБА_2 10.06.2015.

Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 вказав: «Також, в листі від 15.06.2015 №1643/17 податкового органу зазначено, що наказ на перевірку було вручено особисто ОСОБА_1 10.06.2015 (а.с. 78). Судами не витребувано та не досліджено зазначене рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення».

З метою з`ясування даної обставини, ухвалою суду від 21.11.2019 про прийняття адміністративної справи №817/3431/15 до провадження, витребувано у фіскального органу докази вручення позивачу 10.06.2015 копії наказу №110 та направлення на перевірку рекомендоване повідомлення.

Відповідачем даного доказу суду не надано. Під час підготовчого провадження представник відповідача вказав, що наразі такого доказу надати не може, оскільки такий документ не зберігся.

Суд зазначає, що лист контролюючого органу від 15.06.2015 №1643/17 (а.с. 78 том 1), адресований ОСОБА_2 як представнику СГ Заховайка Г.М. із зазначенням про те, що Наказ №110 та направлення на перевірку були отримані уповноваженою особою саме 10.06.2015, не є належним та допустимим доказом повідомлення платника податків про проведення відносно нього планової документальної виїзної перевірки. Таким доказом, у даному випадку, може бути виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відповідною відміткою про отримання копії Наказу №110 та повідомлення про перевірку у певну дату, який контролюючим органом суду не наданий.

Як визначено пунктом 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 вказав: «Як вбачається зі змісту рішень судів попередніх інстанцій в даній справі, обставини надіслання вказаного направлення та повідомлення проведення відносно позивача перевірки в належний спосіб не досліджувались. Разом з тим, суди в порушення наведених положень ПК України, надали правового значення факту не отримання представником позивача відповідного направлення. Тобто висловлюючись в більшій частині на вказаній позиції, суди допустили порушення вимог процесуального права під час розгляду та вирішення даної справи».

З даного приводу суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів надіслання на адресу позивача копії Наказу №110 та повідомлення про перевірку та не надано доказів вручення позивачу такого листа, а саме рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

В Акті перевірки також зазначено, що станом на 08.06.2015 повідомлення про вручення рекомендованого листа до контролюючого органу не повернулося; працівниками інспекції 08.06.2015 складно Акт від 08.06.2015 №39/17-07-17 про неможливість вручення направлення на перевірку СГ Заховайку Г.М.

Так, в матеріалах справи міститься Акт неможливості вручення направлення на перевірку від 08.06.2015 №39/17-07-17 (а.с. 108 том 1), в якому вказано про те, що Наказ №110 та повідомлення про проведення перевірки направлено на адресу платника податків рекомендованим листом 28.05.2015 та станом на 08.06.2015 повідомлення про вручення рекомендованого листа до контролюючого органу не повернулося; під час виходу встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться офісне приміщення СГ ОСОБА_1 та адресою: АДРЕСА_2 місце проживання платника податків, однак направлення на проведення планової перевірки №67 від 08.06.2015 вручити неможливо, тому що за вказаними адресами суб`єкт господарювання відсутній. Також, був складений Акт неможливості вручення направлення на перевірку від 12.06.2015 (а.с. 107 том 1).

В матеріалах справи також міститься лист від 16.06.2015 №1643/17, адресований контролюючим органом представнику СГ ОСОБА_1 ОСОБА_2 (а.с. 78), де вказано, що контролюючим органом встановлено обставину щодо представництва інтересів платника податків саме ОСОБА_2 при проведенні попередніх перевірок використовувалася довіреність від 17.07.2012 №559 терміном дії до 17.07.2015. Цим листом контролюючий орган просив ОСОБА_2 (як представника позивача) надати для проведення перевірки документи за період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2014 по 31.12.2014.

З даного приводу суд зазначає, що контролюючим органом не надано суду доказу, який би міг підтвердити обставину представництва інтересів позивача щодо здійснення його господарської діяльності іншими особами в період призначення та проведення перевірки.

Так, в матеріалах справи міститься копія довіреності від 05.08.2015 (а.с. 81 том 1), відповідно до якої ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси, зокрема, з питань правовідносин, що виникли чи будуть виникати у нього, як фізичної особи-підприємця.

Суд зазначає, що така довіреність оформлення після призначення та проведення спірної перевірки та не може слугувати доказом представництва інтересів позивача іншою особою у період призначення та проведення такої перевірки. Будь-якої іншої довіреності на представництво інтересів позивача іншою особою, зокрема, ОСОБА_2 , з питань його підприємницької діяльності відповідачем суду не надано. Контролюючий орган не може посилатися на листи, в яких зазначено про таке представництво, оскільки належним доказом цього може слугувати лише надана суду копія довіреності.

Відповідач також вказує, що у нього були усі правові підстави для проведення перевірки, незважаючи на фактичне невручення копій необхідних документів до початку проведення перевірки, оскільки платник податків ухилився від отримання направлення на проведення перевірки, про що складені відповідні акти.

Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 вказав: «Так, суди не звернули увагу, що підприємницька діяльність позивачем не припинялась (за змістом позову), та у разі відсутності позивача на території України необхідно перевірити належними доказами виїзд за межі України, оскільки надання дозволу на працю в Польщі не свідчить про фактичну його реалізацію».

З метою встановлення даної обставини суду надані докази перебування позивача за кордоном у період призначення та проведення перевірки:

(1) Дозвіл на працевлаштування іноземця на території Республіки Польщі від 28.08.2014; термі дії з 01.09.2014 по 31.08.2015 (а.с. 4-6 том 2);

(2) Договір про працевлаштування від 20.04.2015; день початку виконання робіт 20.04.2015 (а.с. 9, 10 том 2);

(3) копія паспорта ОСОБА_1 для виїзду за кордон, зі змісту якого вбачається, що позивач перебував на території Республіки Польща у періоди: 29.03.2015 02.05.2015, 10.05.2015 24.05.2015, 02.06.2015 20.06.2015, 24.06.2015 02.08.2015 (а.с. 2, 3 том 2).

Суд зазначає, що акти про неможливість вручення направлення на перевірку складені контролюючим органом 08.06.2015 та 12.06.2015. При цьому, контролюючий орган вказує на можливість проведення планової виїзної перевірки у приміщенні фіскального органу через протиправність дій платника податків ухилення від отримання направлення.

Суд не погоджується з такими доводами та зазначає, що у дні складання актів 08.06.2015 та 12.06.2015 про неможливість вручення направлення на перевірку позивач перебував за кордоном.

Ухилення від отримання направлення на перевірку це активна дія платника податків, яка полягає у навмисному вчиненні протиправних дій. У даному випадку судом не встановлено фактів ухилення позивача від отримання направлення, оскільки останній не перебував на території України.

Суд також зазначає, що відповідно до Наказу №110 датою початку перевірки встановлено 08.06.2015 терміном 10 робочих днів. Таким чином, перевірка мала б закінчитися 19.06.2015 включно.

В Акті перевірки зазначено: «На підставі листа від 10.06.2015 (вх. 1141/10 від 11.06.2015), наданий ОСОБА_2 що є представником (довіреною особою) СГ Заховайко Г.М., з`ясовано, що ОСОБА_2 видано довіреність зареєстрована в реєстрі за №559 від 17.07.2012 р. ФОП ОСОБА_1 , з повноваженнями представляти інтереси ОСОБА_1 у всіх органах державної влади»; «На підставі вищевикладеного ОСОБА_2 повторно 24.06.2015 надіслано рекомендований лист з проханням надати до перевірки документи, що стосуються господарської діяльності СГ ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014»; «24.06.2015 за №79 виписано направлення на проведення планової документальної перевірки СГ ОСОБА_1 за період з 24.06.2015 р. терміном 10 робочих днів»; «Рекомендований лист довіреній особі ОСОБА_2 з проханням надати до перевірки документи, що стосуються господарської діяльності ОСОБА_1 за 2014 отримала 25.06.2015, але на дату складання акту жодних пояснень до Здолбунівської ОДПІ не надано». Також, в Акті перевірки у розділі II «Описова частина» вказано, що перевірка проводилася з 24 червня 2015 року по 08 липня 2015 року.

Суд констатує ту обставину, що відповідачем не надано суду жодного доказу, що стосується питання перенесення строків проведення перевірки. Будь-які коригування щодо таких строків зміни чи перенесення термінів проведення перевірки повинна оформлятися відповідним наказом керівника фіскального органу.

Нормами статті 77 ПК України передбачено, що про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

В свою чергу, письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки формується на підставі наказу про проведення перевірки. Тобто, нове направлення на проведення перевірки від 24.06.2015 за №79, про яке йдеться в Акті перевірки, повинно бути сформоване виключно на підставі відповідного наказу.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду жодного доказу, який свідчив би про внесення змін до Наказу №110 щодо строків перевірки чи будь-якого іншого наказу про призначення планової перевірки саме з 24.06.2015; не надано також доказів надіслання платнику податків наказу про коригування (перенесення) строків проведення перевірки, якщо такий наказ існував.

В матеріалах справи міститься копія постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 05.08.2015 у справі №817/1923/15 за позовом Здолбунівської ОДПІ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування арешту коштів (а.с. 109 том 1).

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В межах адміністративної справи №817/1923/15 ОСОБА_2 була допитана в якості свідка та вказала: «Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала суду, що вона 09 червня 2015 року отримала на поштовому відділенні наказ №110 від 28 травня 2015 року та повідомлення №8/17 про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 . Зважаючи, що останній перебуває за межами України, вона повідомила про це позивача. Вказала, що а ні 08 червня 2015 року, а ні 12 червня 2015 року в офісне приміщення ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ніхто із працівників Здолбунівської ОДПІ не приходив, в період з 08 червня по 24 червня 2015 року їй не телефонували працівники Здолбунівської ОДПІ щодо узгодження часу та дати проведення перевірки та у вказаний період не вручали направлення на проведення документальної планової виїзної перевірки. Свідок показала, що 24 червня 2015 року їй зателефонували на мобільний телефон і повідомили, що у офісне приміщення прибув головний державний ревізор ОСОБА_3 О ОСОБА_4 для проведення перевірки, однак її в офісі не було, оскільки вона від`їжджала закордон. Наголосила, що її поїздка була заздалегідь спланованою, оскільки вона супроводжувала свою дочку ОСОБА_5 на літнє навчання в університет Ніцци (Франція). Вказані покази свідка підтверджуються матеріалами справи, зокрема копією запрошення вищого інституту економіки і менеджменту Університету Ніцци - Софії Антиполіс, виданого 21 березня 2015 року та копією закордонного паспорту ОСОБА_5 ».

Тобто, 24.06.2015 (дата початку проведення перевірки, як вказано в Акті перевірки) ані позивач, ані ОСОБА_2 не перебували на території України.

В Акті перевірки також вказано, що перевірка проводилася з 24.06.2015 по 08.07.2015; 08.07.2015 термін перевірки продовжено на 5 робочих днів відповідно до наказу від 08.07.2015 №188 у зв`язку з ненаданням документів щодо господарської діяльності платника податків.

Суд вказував вище, що відповідачем не надано жодних доказів щодо перенесення термінів проведення перевірки на 24.06.2015; відповідачем також не надано суду наказу від 08.07.2015 №188, яким, за твердженням контролюючого органу, продовжено термін перевірки на п`ять днів; не надано доказів надіслання або вручення позивачу коії такого наказу.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Системний аналіз наведених норм дає суду підстави для висновків, що необхідними умовами для проведення планової документальної перевірки платника податків є включення останнього до плану-графіку перевірок, видача наказу про її проведення, вручення або надіслання такому платнику податків копії наказу та повідомлення про проведення перевірки, вручення посадовою особою контролюючого органу, зазначеною в направленні на проведення перевірки, наказу та направлення на її проведення.

Відповідно до пункту 82.1. статті 82 ПК України, тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

У даному випадку відповідачем не надано суду жодного доказу надіслання платнику податків копії Наказу №110 та повідомлення про проведення перевірки із зазначенням дати початку такої перевірки; не надано доказів вручення такого листа платнику податків; не доведено факту ухилення платника податків від отримання направлення на перевірку 08.06.2015 та 12.06.2015 згідно актів; не надано доказів щодо зміни термінів проведення планової перевірки з 08.06.2015 на 24.06.2015; не надано доказів надіслання документів на адресу платника податків щодо зміни термінів проведення перевірки; не надано доказів внесення змін до Наказу №110 щодо строків проведення перевірки, зокрема, наказу №188 від 08.07.2015; не надано суду доказів надіслання позивачу такого документа; не надано доказів того, що представником позивача у спірних відносинах могла бути його дружина ОСОБА_2 в частині здійснення підприємницької діяльності позивача та можливості доступу до первинних документів.

За правилами статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що доводи відповідача базуються виключно на інформації, зазначеній у певних листах, проте такі докази не є належними та допустимими.

За змістом абзацу 2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Суд також звертає увагу, що Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що «…верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності та не було свавільним (п. 34)…на думку Суду, відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з такого важливого фіскального питання, яка призводила до його суперечливого тлумачення судом, порушує вимоги Конвенції щодо «якості закону» (п. 42) (рішення у справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine) від 07.07.2011 року, заява №39766/05).

Отже, тлумачення контролюючим органом податкового законодавства у такий спосіб, який позбавляє платника податків можливості чітко передбачити дії цього органу, суперечить загальним принципам законності та юридичної визначеності. Таким чином, оскільки податковим законодавством не передбачено норми, яка дозволяла б податковому органу незважаючи на невручення направлення на проведення планової виїзної перевірки платнику податків, наказу та повідомлення приступати до проведення такої перевірки, то суд вважає, що дії податкового органу щодо проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 є протиправними та такими, що суперечать законодавству.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправними дій фіскального органу щодо проведення планової документальної виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у період з 24.06.2015 по 08.07.2015 з продовженням терміну на п`ять робочих днів підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними і скасування ППР, які винесені на підставі Акта перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 86.1. статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов`язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

На момент виникнення спірних правовідносин діяв Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року №984 (далі іменується Порядок №984) (втрата чинності 17.11.2015).

Метою зазначеного порядку слугувало його застосування посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - юридичними особами (резидентами і нерезидентами) та їх відокремленими підрозділами.

Відповідно до пункту 3 Розділу І «Основні терміни та вимоги щодо оформлення документальних перевірок» Порядку №984 результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до пункту 7 Розділу IV «Підписання акта (довідки) документальної перевірки, порядок його (її) реєстрації та зберігання» Порядку №984, за результатами розгляду керівником органу державної податкової служби (його заступником) акта перевірки, заперечень посадових осіб платника податків або його законних представників та інших матеріалів перевірки, у терміни та порядку, встановлені Кодексом, приймаються відповідні податкові повідомлення-рішення.

Таким чином, у Порядку №984 чітко зазначено, що акт, являється передумовою прийняття податкового повідомлення-рішення та є носієм доказової інформації про виявленні порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Як встановлено судом вище, планова документальна виїзна перевірка, за результатами якої оформлений Акт перевірки, проведена контролюючим органом з численними порушеннями норм законодавства.

Суд зазначає, що Акт перевірки, отриманий в результаті документальної виїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі Акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Документальна перевірка вимагає дослідження первинних документів. Порушення способу проведення перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками не проведення перевірки.

Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, в тому числі, документальних планових виїзних, є належною для прийняття наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб та строк до її початку.

Дане правозастосування міститься у постанові Верховного суду від 20.03.2018 у справі №810/1438/17.

Відтак, оскаржувані ППР, прийняті на підставі незаконної перевірки не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України у даному випадку не підлягає вирішенню, оскільки постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.04.2016 у справі №817/3431/15, зокрема, присуджено на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Здолбунівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 6577,20 грн.

08 липня 2016 року позивачу видано Виконавчий лист щодо присудження судового збору у розмірі 6577,20 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, місто Рівне, вулиця Відінська, 12; ) про визнання протиправними дій, визнання протиправними і скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Здолбунівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області правонаступник Головне управління ДПС у Рівненській області щодо проведення планової документальної виїзної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 у період з 24 червня 2015 року по 08 липня 2015 року, за результатами якої складений Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 , ін. код НОМЕР_1 , щодо своєчасності та достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, за період з 01 січня 2014 р. по 31 грудня 2014 р. та обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 р. по 31 грудня 2014 р.» від 22 липня 2015 року №313/17-.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 06 серпня 2015 року №, №; від 07 серпня 2015 року №, №; від 26 жовтня 2015 року №, №.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 27 лютого 2020 року.

Суддя Недашківська К.М.