Справа № 160/10478/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
за участі секретаря судового засіданняТрошиної А.С.
представника позивача представника відповідача Дзецько Д.А. Жежель С.С.
25 жовтня 2019 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства "Фрюлинг" (далі ПП "Фрюлинг", підприємство, позивач) до Кам`янської міської ради, в якій позивач просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПП "Фрюлинг" зверталось до відповідача з листами про надання підприємству згоди на гірничий відвід Карнаухівського родовища будівельних пісків, що знаходиться на території Південного (Баглійського) району м.Кам`янське у русловій частині Карнаухівського рукава річки Дніпро в районі смт. Карнаухівка, зауваживши, що до листа за вих. №08 від 20.12.2016 р. позивачем було надано усі запитувані відповідачем копії та оригінали документів для вирішення відповідного питання, однак відповідачем так і не було розглянуто відповідне питання на сесії Кам`янської міської ради та не прийнято відповідне рішення за даним питання. Позивач вважає, що вирішення питання про надання підприємству згоди на гірничий відвід Карнаухівського родовища будівельних пісків належить до компетенції саме Кам`янської міської ради. При цьому, як встановив надалі позивач, для вирішення питання щодо надання відповідної згоди не потрібно отримання погодження від Державного агентства водних ресурсів, про що підприємство також додатково повідомило Кам`янську міську раду, однак останньою допущено протиправну бездіяльність щодо вирішення питання про надання позивачу відповідної згоди. Наведена вище бездіяльність призвела до подальшого порушення прав позивача у вигляді оскарження рішення Дніпропетровської обласної ради "Про надання гірничого відводу Приватному підприємству "Флюринг" на розробку Карнаухівського родовища будівельних пісків" за №186-8/VIІ від 24.03.2017 р. у судовому порядку (справа №804/6168/17). Позивач додатково наголосив, що покладання на Кам`янську міську раду обов`язку розглянути питання про надання згоди підприємству на відповідний гірничий відвід не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції іншого суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим зобов`язання Кам`янську міську раду здійснити розгляд питання про надання позивачу згоди на гірничий відвід є ефективним способом захисту порушених прав позивача.
Позовна заява ПП "Фрюлинг" не відповідала вимогам ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 р. була залишена без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху.
На виконання ухвали суду від 29 жовтня 2019 р. позивач виправив вказані недоліки позовної заяви та надав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.
04 грудня 2019 р. представником Кам`янської міської ради подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що підприємство й раніше зверталось з листами, які подібні до листа №14 від 15.11.2016 р. В якості прикладу відповідач посилається на лист ПП "Фрюлинг" від 20.10.2016 р. за вих. №8/279, в якому позивач просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної ділянки та на який було надано відповідь за №08-08/3496 від 25.11.2016 р. У даній відповіді, як стверджує представник Кам`янської міської ради, позивача було повідомлено про те, що розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки не передбачено чинним законодавством України, а для проведення днопоглиблювальних робіт необхідно мати спеціальний дозвіл на користування надрами та отримати дозвіл Держводагентства за погодженням з Мінприроди, передбачений п. 3 Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. №557. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що розглянув заяву ПП "Фрюлинг" по суті та надав повну та вичерпну відповідь по вимозі позивача, який з цим не погодився та звернувся з листом №14 від 15.11.2016 р., в якому вимагав надати згоду на гірничий відвід Карнаухівського родовища будівельних пісків площею 0,383 кв.м., що знаходиться на території Південного (Баглійського) району м.Кам`янське у русловій частині Карнаухівського рукава річки Дніпро біля смт Карнаухівка з посиланням на п. 10 постанови Кабінету Міністрів України №59 від 27.01.1995 р. При цьому, відповідач зауважив, що пунктом 23 даної постанови передбачено, що для одержання гірничого відводу підприємство чи громадянин залежно від виду родовища корисних копалин подає заявку місцевому органу державного гірничого нагляду або Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській чи Севастопольській міській Раді народних депутатів, однак, як наголосив відповідач, у Кам`янській міській раді відсутній орган державного гірничого нагляду. Крім того, відповідач зазначив, що Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено компетенції міської ради розглядати питання щодо надання згоди на гірничий відвід, у зв`язку з чим ПП "Фрюлинг", на думку відповідача, невірно визначився з державним органом, який зобов`язаний розглядати подібні питання, а Кам`янською міською радою цілком правомірно надано підприємству відповідь від 20.01.2017 р. №01-06/65 із зазначенням про необхідність узгодження даного питання з Державним агентством водних ресурсів України. Отже, відповідач вважає, що з огляду на не надання позивачем доказів відповідного погодження щодо можливості надання згоди на гірничий відвід, тому відповідне питання й не вирішувалось.
10 грудня 2019 р. представник ПП "Фрюлинг" подав до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
23 грудня 2019 р. представником ПП "Фрюлинг" подано до суду відповідь на відзив, в якій позивач зауважив, що лист на який посилається представник Кам`янської міської ради у відзиві на позовну заяву стосується питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: руслова частина Карнаухівського рукава р.Дніпро, перекат Карнаухівського родовища будівельних пісків із земель водного фонду, а, отже, має зовсім іншу природу, ніж вирішення питання про надання згоду на гірничий відвід Карнаухівського родовища будівельних пісків та, як наслідок, відповідні обставини жодним чином не стосуються предмета доказування у даній справі. Позивач заперечує проти тверджень відповідача про те, що підприємство невірно визначилось із державним органом, який зобов`язаний розглядати питання щодо надання згоди на гірничий відвід. Аргументуючи дану позицію позивач посилається на приписи чинного законодавства та висновки Верховного Суду, викладену у постанові від 15.10.2019 року по справі №804/6168/17. При цьому, позивач зазначає про помилкове посилання відповідача на пункт 23 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №59 від 27.01.1995 р., оскільки останніми врегульовано порядок саме отримання гірничого відводу в користування, що не є предметом розгляду даної справи. Позивач наголошує, що питання про надання згоди на отримання гірничого відводу Карнаухівського родовища будівельних пісків або про відмову в наданні такої згоди мало вирішуватись Кам`янською міською радою виключно на її пленарному засіданні, а за результатами такого розгляду відповідачем повинен був прийняти відповідне рішення, чого на момент розгляду справи останнім не здійснено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року суд закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на доводи, що викладені у відзиві на адміністративний позов, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів економічної діяльності підприємства належить:
-будування суден і плавучих конструкцій (код КВЕД 30.11);
-добування піску, гравію, глин і каоліну (код КВЕД 08.12);
-будівництво водних споруд (код КВЕД 42.91);
-підготовчі роботи на будівельному майданчику (код КВЕД 43.12);
-інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у. (код КВЕД 43.99);
-оптова торгівля іншими машинами й устаткованням (код КВЕД 46.69);
-оптова торгівля іншими проміжними продуктами (код КВЕД 46.76);
-неспеціалізована оптова торгівля (основний) (код КВЕД 46.90);
-вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41);
-ремонт і технічне обслуговування суден і човнів (код КВЕД 33.15);
-демонтаж (розбирання) машин і устатковання (код КВЕД 38.31);
-будівництво житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20).
12 квітня 2016 р. позивач отримав у Державній службі геології та надр України спеціальний дозвіл на користування надрами за реєстраційним №6117, у відповідності до якого підприємству надано дозвіл на видобування пісків, придатних як дрібний заповнювач для бетону, для дорожнього будівництва та для благоустрою, рекультивації і планування у Карнаухівському родовищі, яке розташовано у Баглійському районі Дніпропетровської області (зокрема, руслова частина Карнаухівського рукава річки Дніпро, перекат Карнаухівський-2, біля села Карнаухівка). Термін дії даного дозволу 5 років.
15 листопада 2016 р. ПП "Фрюлинг" звернулось до міського голови м.Кам`янське (Білоусов Андрій Леонідович) із листом за вих. №14, в якому з посиланням на п. 10 постанови "Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів" за №59 від 27.01.1995 р. позивач просив надати згоду на гірничий відвід Карнаухівського родовища будівельних пісків площею 0,383 км2, що знаходиться на території Південного (Баглійського) району м.Кам`янське (Дніпродзержинськ) у русловій частині Карнаухівського рукава р.Дніпро в районі смт Карнаухівка.
13 грудня 2016 р. у відповідь на вищезазначений лист підприємства Управління екології та природних ресурсів Кам`янської міської ради направило ПП "Фрюлинг" лист "Щодо надання згоди на гірничий відвід" за вих. №01-06/735, в якому виконавчий орган Кам`янської міської ради, повідомив позивача про те, що для подальшого розгляду питання про надання підприємству згоди на гірничий відвід слід надати до Кам`янської міської ради завірені належним чином копії документів, які стали підставою для отримання спеціального дозволу на користування надрами №6117 від 12.04.2016 р. та оригінал робочого проекту розробки Карнаухівського родовища будівельних пісків.
На виконання викладених у вищезазначеному листі вимог позивач разом із листом за вих. №08 від 20.12.2016 р. надав до Управління екології та природних ресурсів Кам`янської міської ради відповідні документи для надання згоди на гірничий відвід, зокрема, підприємством було надано:
-копію листа Мінприроди України від 09.04.2015 р. №5/3-6/3839-15;
-копію екологічної картки від 24.10.2014 р. б/н, виданої Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області;
-копію листа Держгірпромнагляду України від 08.08.2014 р. №6100/03.1-12/6/14;
-копію рішення Карнаухівської селищної ради від 30.04.2014 р. №356-23/VI;
-копію рішення виконкому Баглійської районної у м.Дніпродзержинськ ради від 27.05.2015 р. №20/886-9;
-оригінал робочого проекту розробки Карнаухівського родовища будівельних пісків, що складено на російській мові;
-оригінал робочого проекту розробки Карнаухівського родовища будівельних пісків (гірничий відвід), що складено на російській мові;
-копію протоколу ДКЗ України від 09.10.2008 р. №1601 (міститься в робочому проектів розробки Карнаухівського родовища будівельних пісків (додаток В, стор. 62).
Надалі Управлінням екології та природних ресурсів Кам`янської міської ради було складено та направлено ПП "Фрюлинг" лист "Щодо надання інформації" за вих. №01-06/65 від 20.01.2017 р., в якому останнє повідомило підприємство про те, що питання надання згоди на гірничий відвід земель державної власності водного фонду України може бути розглянуто Кам`янською міською радою після погодження Державного агентства водних ресурсів України.
З огляду на викладену у вищезазначеному листі інформацію ПП "Фрюлинг" звернулось до завідуючої сектором у Дніпропетровській області Держводагентства України Костюк Д.А. з листом за вих. №04 від 30.01.2017 р. з проханням погодити надання гірничого відводу на видобування пісків на Карнаухівському родовищі будівельних пісків.
Після опрацювання листа підприємства за вих. №04 від 30.01.2017 р. Державне агентство водних ресурсів України направило позивачу лист "Щодо погодження надання гірничого відводу на видобування пісків" за вих. №105//ДП/30-17 від 07.02.2017 р., в якому останній повідомив про те, що Держводагентство та його територіальні органи відповідно до чинного законодавства не мають повноважень щодо погодження надання гірничого відводу на видобування пісків.
Також судом встановлено, що ПП "Фрюлинг" зверталось до завідуючої сектором у Дніпропетровській області Держводагентства України Костюк Д.А. з листом за вих. №07 від 27.01.2017 р. з проханням надати дозвіл на видобування пісків на Карнаухівському родовищі будівельних пісків.
У відповідь на лист підприємства за вих. №07 від 27.01.2017 р. Державне агентство водних ресурсів України направило позивачу лист "Щодо надання дозволу на видобування пісків" за вих. №104/ДП/30-17 від 07.02.2017 р., в якому повідомлено, що у відповідності Положення про Державне агентство водних ресурсів України, Агентство здійснює видачу дозволу на днопоглиблювальні роботи, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду. Видача, анулювання, здійснення переоформлення та видача дублікатів дозволів у разі проведення днопоглиблювальних робіт, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду (крім проведення робіт на землях водного фонду у межах прибережних захисних смуг уздовж морів, морських заток і лиманів, у внутрішніх морських водах, лиманах і територіальному морі) видається Держводагентством, відповідно до Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. №557.
Також у даному листі позивачу було рекомендовано звернутись до Державного агентства водних ресурсів України з необхідним переліком документів, перелік яких наведено в інформаційній картці, затвердженої наказом Держводагентства за №106 від 23.08.2016 р.
У відповідь на лист підприємства за вих. №04 від 30.01.2017 р. Державне агентство водних ресурсів України направило позивачу лист "Щодо погодження надання гірчичного відводу на видобування пісків" за вих. №105/ДП/30-17 від 07.02.2017 р., в якому повідомлено, що Держводагентство та його територіальні органи, відповідно до чинного законодавства не мають повноважень щодо погодження надання гірничого відводу видобування пісків.
ПП "Фрюлинг" направило до Управління екології та природних ресурсів Кам`янської міської ради лист за вих. №08 від 21.08.2017 р., до якого було додано отриману від Держводагентства відповідь (зокрема, лист за вих. №105/ДП/30-17 від 07.02.2017 р.) та в якому позивач повторно звернувся з проханням щодо надання згоди на гірничий відвід Карнаухівського родовища.
Водночас, як зазначає позивач, рішення щодо погодження Кам`янською міською радою надання ПП "Фрюлинг" згоди на відповідний гірничий відвід не приймались.
Таким чином, зважаючи на допущену відповідачем бездіяльність щодо не розгляду на сесії ради питання про надання позивачу згоди на гірничий відвід Карнаухівського родовища будівельних пісків, що знаходиться на території Південного (Баглійського) району м.Кам`янське у русловій частині Карнаухівського рукава р. Дніпро в районі смт. Карнаухівка, ПП "Фрюлинг" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із даним позовом.
Вирішуючи спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Приписами статті 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
У відповідності до ст. ст. 18, 19 Земельного кодексу України, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.
Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Відповідно до статті 58 Земельного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті:
а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами;
б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами;
в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них;
г) береговими смугами водних шляхів;
ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.
У статті 66 Земельного кодексу України визначено, що до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд. Землі промисловості можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Розміри земельних ділянок, що надаються для зазначених цілей, визначаються відповідно до затверджених в установленому порядку державних норм і проектної документації, а відведення земельних ділянок здійснюється з урахуванням черговості їх освоєння. Надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, проводиться після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим відповідним робочим проектом землеустрою на раніше відпрацьованих площах у встановлені строки.
Статтею 18 Кодексу України "Про надра" встановлено, що надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України. Земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених статтею 23 Кодексу, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів.
Згідно із ч. 1 ст. 17 Кодексу України "Про надра", гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється.
Гірничі відводи для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами і підлягають реєстрації в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці (ч. 3 ст. 17 Кодексу України "Про надра" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).
Порядок надання гірничих відводів (частини надр) користувачам на території України для розробки родовищ корисних копалин, а також будівництва і експлуатації підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі на континентальному шельфі та у виключній (морській) економічній зоні регламентованим Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №59 від 27.01.1995 р. (далі Положення №59).
У відповідності до приписів п. 22 та п. 23 Положення №59, гірничі відводи для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Київською та Севастопольською міською Радами народних депутатів. Для одержання гірничого відводу підприємство чи громадянин залежно від виду родовища корисних копалин подає заявку місцевому органу державного гірничого нагляду або Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській чи Севастопольській міській Раді народних депутатів.
При цьому, слід зауважити, що в рамках даного спору вирішується питання щодо наявності або відсутності у відповідача обов`язку щодо вирішення питання про надання або відмови у наданні згоди на відповідний гірничий відвід, в той час як у п. 23 Положення №59 врегульовано питання щодо компетенції державний органів щодо надання підприємству чи громадянину самого гірничого відводу, у зв`язку з чим посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на вищезазначену норму є недоцільним, як і посилання на лист ПП "Фрюлинг" за вих. №8/279 від 20.10.2016 р. та надану на нього відповідь за вих. №08-08/3496 від 25.11.2016 р., оскільки у даних листах зазначалось про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: руслова частина Карнаухівського рукава р.Дніпро, перекат Карнаухівського родовища будівельних пісків із земель водного фонду, в той час як у даній справі спірним питанням виступає надання відповідачем згоди на гірничий відвід Карнаухівського родовища будівельних пісків, що знаходиться на території Південного (Баглійського) району м.Кам`янське у русловій частині Карнаухівського рукава р. Дніпро в районі смт. Карнаухівка.
У відповідності до пункту 10 Положення №59, гірничі відводи під територією, де розміщені будівлі, споруди, населені пункти, джерела водопостачання, водоймища, об`єкти природно-заповідного фонду, пам`ятки історії, культури та мистецтва, об`єкти спеціального й іншого призначення, надаються за згодою відповідних місцевих рад та органів виконавчої влади.
Статтею 10 Кодексу України "Про надра" встановлено, що до відання сільських, селищних, міських та районних рад на їх території у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами, належить, зокрема, погодження надання надр у користування з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин місцевого значення.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 10 Кодексу України "Про надра", до відання сільських, селищних, міських та районних рад на їх території у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами, належить погодження надання надр у користування з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин місцевого значення.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21.05.1997 р.).
Статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Стосовно викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву тверджень щодо відсутності у Кам`янської міської ради компетенції на розгляд питання щодо надання позивачу згоди на відповідний гірничий відвід слід зазначити таке.
Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Питання виключної компетенції сільських, селищних, міських рад врегульовано статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Так, у відповідності до п. 36 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується, зокрема, вирішення відповідно до закону питання про надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів місцевого значення, а також про скасування такого дозволу.
Статтею 39 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" №1264-XII від 25.06.1991р. передбачено, що до природних ресурсів загальнодержавного значення належать: а) внутрішні морські води та територіальне море; б) природні ресурси континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони; в) атмосферне повітря; г) підземні води; д) поверхневі води, що знаходяться або використовуються на території більш як однієї області; е) лісові ресурси державного значення; є) природні ресурси в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення; ж) дикі тварини, які перебувають у стані природної волі в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, інші об`єкти тваринного світу, на які поширюється дія Закону України "Про тваринний світ" і які перебувають у державній власності, а також об`єкти тваринного світу, що у встановленому законодавством порядку набуті в комунальну або приватну власність і визнані об`єктами загальнодержавного значення; з) корисні копалини, за винятком загальнопоширених. До природних ресурсів місцевого значення належать природні ресурси, не віднесені законодавством України до природних ресурсів загальнодержавного значення.
Перелік корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення затверджено постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 р., згідно якого пісок є піщано-гравійною сировиною і відноситься до корисних копалин місцевого значення, тобто є загальнопоширеними.
Згідно із приписами ч. 1 та ч. 5 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Також, судом встановлено, що в рамках адміністративної справи №804/6168/17 оскаржується рішення Дніпропетровської обласної ради "Про надання гірничого відводу Приватному підприємству "Фрюлинг" на розробку Карнаухівського родовища будівельних пісків".
У постанові від 15.10.2019 року по справі №804/6168/17 Верховний Суд зробив висновку про те, що обов`язковою умовою для надання гірничого відводу є згода відповідних місцевих рад та органів виконавчої влади.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що вирішення питання про надання підприємству згоди на відповідний гірничий відвід на момент виникнення спірних відносин належало до компетенції Кам`янської міської ради.
При цьому, суд зауважує, що відповідач не заперечує надання підприємством усіх належних документів для вирішення питання про надання згоди на гірничий відвід, за винятком доказів погодження Держводагентства на надання такого відводу.
Водночас, щодо доводів відповідача про неможливість вирішення питання про надання позивачу згоди або відмови на відповідний гірничий відвід з огляду на відсутність доказів погодження цього питання із Державним агентством водних ресурсів України слід зазначити таке.
Статтею 86 Водного кодексу України визначено, що на землях водного фонду можуть проводитися роботи, пов`язані з будівництвом гідротехнічних, лінійних та гідрометричних споруд, поглибленням дна для судноплавства, видобуванням корисних копалин (крім піску, гальки і гравію в руслах малих та гірських річок), розчисткою русел річок, каналів і дна водойм, прокладанням кабелів, трубопроводів, інших комунікацій, а також бурові та геологорозвідувальні роботи.
Відповідно до ст. 14 Кодексу України "Про надра" та п. 5 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30 травня 2011 р., надра надаються у користування, зокрема, для видобування корисних копалин.
Частинами 1, 2 статті 18 Кодексу України "Про надра" встановлено, що надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України. Земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених статті 23 вказаного Кодексу України про надра, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів.
При цьому, зі змісту статті 23 Кодексу України "Про надра" вбачається, що видобуток піску не належить до корисних копалин видобуток яких може здійснюватися без видачі спеціального дозволу.
Спеціальне використання надр на праві надрокористування передбачає, згідно із приписами статті 19 Кодексу України "Про надра", отримання спеціального дозволу (ліцензії) на використання надр.
Отже, видобування корисних копалин на земельних ділянках дна річок, озер, водосховищ, морів та інших водних об`єктів здійснюється суб`єктами господарювання відповідно до отриманих спеціальних дозволів на користування надрами.
Як вбачається з матеріалів справи ПП "Фрюлинг" отримало у Державній службі геології та надр України спеціальний дозвіл на користування надрами за реєстраційним №6117 від 12.04.2016 р., у відповідності до якого підприємству надано дозвіл на видобування пісків, придатних як дрібний заповнювач для бетону, для дорожнього будівництва та для благоустрою, рекультивації і планування у Карнаухівському родовищі, яке розташовано у Баглійському районі Дніпропетровської області (зокрема, руслова частина Карнаухівського рукава річки Дніпро, перекат Карнаухівський-2, біля села Карнаухівка). Термін дії даного дозволу 5 років.
У відповідності до ч. 3 Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №557 від 12.07.2005р., дозволи на проведення днопоглиблювальних робіт, прокладення кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду видаються:
Мінекоенерго - у разі проведення робіт на землях водного фонду в межах прибережних захисних смуг уздовж морів, морських заток і лиманів, у внутрішніх морських водах, лиманах і територіальному морі;
Держводагентством за погодженням з Мінекоенерго - у разі проведення на землях водного фонду днопоглиблювальних робіт, робіт з прокладення кабелів, трубопроводів та інших комунікацій (крім робіт на землях водного фонду в межах прибережних захисних смуг уздовж морів, морських заток і лиманів, у внутрішніх морських водах, лиманах і територіальному морі).
Водночас, в рамках спірних правовідносин підприємством не заявлено питання щодо проведення днопоглиблювальних робіт, прокладення кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду, у зв`язку з чим для вирішення Кам`янською міською радою питання щодо надання позивачу згоди або відмови позивачу у наданні такої згоди на відповідний гірничий відвід отримання від Держводагентства дозволу, передбаченого вищезазначеною нормою, не було потрібно, а погодження Держводагентством надання гірничого відводу чинним (в т.ч. й на момент виникнення спірних правовідносин) законодавством України не передбачено, про що також було зазначено у листі Державного агентства водних ресурсів України за вих. №105/ДП/30-17 від 07.02.2017 р. та про що підприємством додатково повідомлено відповідача у листі ПП "Фрюлинг" за вих. №08 від 21.08.2017 р.
Згідно з п.30 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
У рішенні у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В силу положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України - розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у пар. 45 рішення в справі "Бочаров проти України", пар. 53 рішення в справі "Федорченко та Лозенко проти України", пар. 43 рішення в справі "Кобець проти України"", при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відтак, беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами й іншими учасниками справи докази, а також їх письмові доводи, суд дійшов висновку, що позов ПП "Фрюлинг" до Кам`янської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст.ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно із приписами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду позивачем понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду на загальну суму 3842, 00 грн., що документально підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення №1893 від 24 жовтня 2019 р. на суму 3842, 00 грн.
Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на те, що адміністративний позов ПП "Фрюлинг" - задоволено, то сума сплаченого позивачем судового збору за подачу позову до суду в сумі 3842, 00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву Приватного підприємства "Фрюлинг" до Кам`янської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27 лютого 2020 року.

Суддя Н.В. Боженко