Справа № 200/10006/19-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про встановлення судового контролю у справі

24 лютого 2020 р. Справа №200/10006/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про здійснення судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 (місце фактичного проживання/перебування: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87500, Доненька область, м. Маріуполь, пр-т. Миру, буд. 70, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії частково задоволено та визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 31 травня 2019 року та від 16 липня 2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 22 травня 2019 року; зобов`язано Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 травня 2019 року про призначення щомісячної адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з урахуванням правової оцінки наданої судом у цьому рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

20 лютого 2020 року представник позивача звернулась до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі та зобов`язання подати суду звіт про виконання судового рішення у встановлений строк та накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідного за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з огляду на те, що відповідач і далі продовжує незаконну бездіяльність по невиконанню рішення суду, яке набрало законної сили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку наступного.

Відповідно до ч.3 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 2 вказаної статті).

Вказані норми кореспондують положення п.1 ч.6 ст.246 КАС України та пп. "ґ" п.4 ч.1 ст.322 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної може бути встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої інстанції може під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення до суду першої інстанції, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про огляд практики застосування адміністративними судами ст. 267 КАС України" №3 від 13 березня 2017 року, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Зазначена правова позиція кореспондується з позицією Верховний Суд, викладеної у постанові від 23 квітня 2019 року по справі №523/15136/15-а, ухвалі від 23 квітня 2019 року по справі №805/516/18-а.

Аналізуючи наведені законодавчі приписи, суд дійшов висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої інстанції може лише під час прийняття судового рішення у справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вирішення питання про встановлення судового контролю за виконанням рішень суб`єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого судового рішення, при цьому встановлення такого контролю є правом суду, а не його обов`язком.

Відтак, суд першої інстанції встановлює судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень під час прийняття рішення у справі, зазначаючи про це у самому рішенні.

Такий контроль здійснюється шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення до суду першої інстанції, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку. Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правовим наслідком судового рішення.

Суд встановив, що під час ухвалення рішення від 16 жовтня 2019 року по справі №200/10006/19-а, суд не встановлював судового контролю в порядку визначеному ст.382 КАС України.

Отже, у разі звернення позивача із заявою про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення вже після прийняття такого рішення у справі, суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду 10 грудня 2018 року у справі №807/2358/15 (адміністративне провадження №К/9901/45276/18).

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача про встановлення судового контролю, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (далі - Закон) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст. 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 19 Закону визначено права та обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження. Так, сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись нормами Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені ст. 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Донецького окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 24 лютого 2020 року.

Суддя І.В. Шинкарьова