Справа № 826/3568/17
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3568/17 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОБОДА КО» до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛОБОДА КО» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, в якому просило зобов`язати відповідача прийняти виконавчий лист від 20 жовтня 2016 року по справі № 810/5754/15 до розгляду та зареєструвати у відповідному журналі, повідомити стягувача (представника стягувача) про прийняття, реєстрацію документу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно повернуто виконавчий документ без виконання та не виконано передбачених законом дій для усунення перешкод у виконанні судового рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року даний адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, оформлене листом від 01 лютого 2017 року № 12-04/104-512.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області прийняти до розгляду виконавчий лист від 20 жовтня 2016 року, виданий Київським окружним адміністративним судом у справі № 810/5754/15, зареєструвати у відповідному журналі, повідомити стягувача про прийняття, реєстрацію документу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що боржник за виконавчим листом від жовтня 2016 року по справі №810/5754/15 - Ірпінська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - реорганізований у Вишгородську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області. Тому вказаний виконавчий документ є таким, що виданий з порушенням вимог статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

На думку апелянта, позивачу необхідно звернутися до суду за місцем видачі виконавчого листа для заміни сторони на належного боржника, а саме Вишгородську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС Київської області.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що додатковою постановою Київського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року по справі № 810/5754/15 стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Ірпінської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛОБОДА КО" витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 15081,70 грн.

З метою примусового виконання зазначеного рішення Київським окружним адміністративним судом 20 жовтня 2016 ркоу видано виконавчий лист, відповідно до якого стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛОБОДА КО», а боржником - Ірпінська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області.

Позивач звернувся до управління Державної казначейської служби у Вишгородському районі Київської області з заявою про виконання судового рішення, до якого було додано зазначений вище виконавчий документ.

Листом від 16 листопада 2016 року № 04-24/413 управління Державної казначейської служби у Вишгородському районі Київської області повернуло виконавчий документ без виконання, оскільки боржник - Ірпінська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області - реорганізована шляхом її приєднання до Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

При цьому, у зазначеному листі орган казначейства зазначив про необхідність замінити сторони виконавчого провадження на його правонаступника в судовому порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2016 року у задоволенні заяви позивача про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено, оскільки така заміна можлива лише в межах відкритого виконавчого провадження.

Надалі позивач повторно звернувся до органів казначейства з заявою про виконання судового рішення, однак, листом від 01 лютого 2017 року №12-04/104-512 Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області повернуло виконавчий документ без виконання з тих же підстав.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при розгляді заяви про примусове виконання судового рішення мав прийняти виконавчий документ до виконання та, встановивши обставини, які перешкоджають його виконанню, зупинити списання коштів та звернутися до суду з відповідною заявою, зокрема, щодо здійснення заміни боржника. Однак, відповідачем таких дій протиправно вчинено не було.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.2 статті 6 цього Закону рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно ч.1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Так, відповідно до п.7 Порядку у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач надсилає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який перераховуватимуться кошти, якщо дані реквізити не зазначені у виконавчому документі, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв`язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (платіжні доручення, квитанції про перерахування коштів до відповідного бюджету, довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів дізнання, досудового слідства та прокуратури тощо).

Згідно п.8 Порядку органи казначейства після надходження документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку: приймають їх до розгляду та реєструють у відповідному журналі. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Пунктом 9 Порядку визначено, що орган казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли:

1) виконавчий документ:

- не підлягає виконанню органом Казначейства;

- подано особою, що не має відповідних повноважень;

- пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку;

- видано або оформлено з порушенням установлених вимог;

2) рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;

3) суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов`язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;

4) відсутній залишок невідшкодованого податку на додану вартість, узгоджений із стягувачем;

5) стягувач відмовився від виконання виконавчого документа або відкликав його без виконання;

6) наявні інші передбачені законом випадки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для повернення виконавчого документу без виконання відповідач вказав реорганізацію боржника та зазначив про необхідність в судовому порядку замінити сторону виконавчого провадження.

Дійсно, судом встановлено, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою та виконавчим листом Ірпінська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області була реорганізована шляхом її приєднання до Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби» від 04 листопада 2015 року № 892.

В той же час, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції стосовно того, що реорганізація юридичної особи чи її припинення ані законом про виконавче провадження, ані Порядком №845 не визначено як підставу для повернення виконавчого документа стягувачеві. Так, для фактичного виконання відповідного виконавчого документу дійсно необхідно здійснити заміну первісного боржника на належного, проте, на переконання апеляційного суду, така заміна має відбуватися саме в межах виконавчого провадження. Іншого порядку заміни боржника не передбачено, знову ж таки, ані Законом, ані Порядком, ані КАС України. Відповідач в апеляційній скарзі протилежного не довів, правомірності своїх дій жодним чином не обґрунтував.

Відтак, відповідач, отримавши заяву про примусове виконання судового рішення, мав прийняти виконавчий документ до виконання та, встановивши обставини, які перешкоджають його виконанню, зупинити списання коштів та звернутися до суду з відповідною заявою.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання.

Оскільки відповідач безпідставно прийняв рішення про повернення виконавчого документу без виконання, то адміністративний позов підлягає задоволенню.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 25 лютого 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку