Справа № 160/3064/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 160/3064/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в поряку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 4 червня 2019 року у справі № 160/3064/19 (суддя І інстанції Єфанова О.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 17.01.2019 № про сплату штрафу в розмірі 1887,21 грн та 17.01.2019 № про сплату штрафу в розмірі 4554,55 грн, винесені на підставі Акту камеральної перевірки від 28.11.2018 № 69065/04-36-53-53/ НОМЕР_1 щодо своєчасності сплати позивачем орендної палати з фізичних осіб за земельну ділянку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 4 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позову. Зазначає, що податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки під час перевірки не враховано факти оплати позивачем орендної плати. Також зазначила, що податковим органом порушені приписи Податкового кодексу України в частині строків проведення перевірки та неможливості зворотної сили закону в часі

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до приписів статті 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області відповідно п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України фізичній особі ОСОБА_1 нараховано земельний податок з фізичних осіб відповідно до:

податкового повідомлення-рішення від 16.05.2016 № 230-1303 на суму 22109,46 грн за 2016 рік

податкового повідомлення-рішення від 01.06.2017 № 6 на суму 23436,03 грн за 2017 рік;

податкового повідомлення-рішення від 03.03.2018 № -0461 на суму 23436,03 грн за 2018 рік.

Податкові повідомлення-рішення направленні засобами поштового зв`язку та вручені позивачу 30.06.2016, 28.07.2017 та 20.07.2018 відповідно.

28 листопада 2018 року відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності сплати позивачем орендної плати за земельну ділянку, за наслідками якої складений акт № 69065/04-36-53-53/ НОМЕР_1 .

За результатами перевірки здійснено висновок про порушення позивачем правил сплати (перерахування) податків, а саме не сплати в установлений строк узгодженого податкового зобов`язання протягом строків визначених п. 287.5 ст. 287 ПК України. (а.с. 9)

На підставі Акту перевірки ГУ ДФС в Дніпропетровській області прийняті:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 17.01.2019 року № про сплату штрафу в розмірі 20% у сумі одна тисяча вісімсот вісімдесят сім гривень 21 копійка;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 17.01.2019 року № про сплату штрафу і розмірі 10% у сумі чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 55 копійок. (а.с. 6-7)

Не погоджуючись з такими штрафними санкціями, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства при проведенні перевірки та прийнятті оскаржуваних рішень про застосування штрафних санкцій за виявлені порушення чинного законодавства, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Стосовно підстав і процедури проведення перевірки та доводів апеляційної скарги відповідно про їх відсутність та порушення, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до вимог п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України в редакції станом на час проведення перевірки камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

У зв`язку з набранням чинності з 1 січня 2017 року змін до Податкового кодексу України (Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII), зокрема і до ст. 75, предметом камеральної перевірки може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, в тому числі і з податку на додану вартість.

Таким чином, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання може бути предметом камеральної перевірки, яка проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах податкового органу.

Камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.02.2019 року у справі № 823/457/18.

Доводи апелянта, що норми пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, які набрали чинності з 01.01.2017, не мають зворотної сили і не надають право податковому органу здійснювати перевірки а 2016 рік, є безпідставними, оскільки зміна правил та підстав проведення камеральної перевірки ніяким чином не погіршує становище платника податків, оскільки такі правила чи підстави являють собою лише частину алгоритму проведення перевірки, тоді як погіршенням становища платника податку є, зокрема запровадження нових розмірів штрафів, більших від попередніх, або взагалі запровадження нового виду відповідальності, якого раніше не існувало. В частині ж процедури проведення перевірки контролюючий орган повинен застосовувати той порядок і ті правила, які діють саме станом на час такої перевірки.

Крім того, зазначені зміни у пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 ПК України не встановили іншого правила поведінки особи чи контролюючого органу у 2016 році, а встановили такі правила з 1 січня 2017 року, тобто на майбутнє, тому з цієї точки зору доводи апелянта щодо розповсюдження зворотної дії закону є також безпідставними.

Отже, оскільки станом на час проведення перевірки у 2018 році пп. 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України був чинним в редакції, яка діяла з 1 січня 2017 року, то контролюючий орган мав право проводити перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання за період 2016 року в межах строку, визначеного статтею 102 ПК України, тобто у спірному випадку не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Враховуючи той факт, що граничний термін сплати грошових зобов`язань, нарахованих по податковому повідомленню-рішенню від 16.05.2016 № 230-1303, припадав на 29.08.2016, то камеральна перевірка цих обставин могла бути проведена не пізніше 29.08.2019.

У спірному випадку камеральна перевірка проведена 28.11.2018, тобто в межах строку передбаченого ст.102 Податкового кодексу України, у звязку з чим колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо відсутності порушень з боку контролюючого органу при проведенні цієї перевірки.

Стосовно виявлених під час перевірки порушень позивачем вимог норм законодавства апеляційний суд зазначає наступне.

Як вказувалось вище, податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначені податкові зобов`язання, отримані ОСОБА_1 30.06.2016, 28.07.2017 та 20.07.2018, що нею не оспорюється.

Пунктом 287.5 статі 287 Податкового кодексу України визначено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення, тобто граничний термін сплати податку припадає на 29.08.2016, 26.09.2017 та 18.09.2018, як правильно зазначено судом першої інстанції.

Проте, відповідно до наданих копій платіжних доручень позивач сплатила узгоджену суму податкових зобов`язань по земельному податку з фізичних осіб після строку нарахування податку (окрім сплати 3000 грн згідно квітанції від 18.09.2018 року, що стало підставою для часткового скасування ППР від 17.01.2019 № 3 ГУ ДФС у Дніпропетровській області в частині застосування штрафної санкції в розмірі 300 грн. за рішенням про результати розгляду скарги Державною фіскальною службою України).

Доводи позивача в цій частині спростовуються змістом акту перевірки, де у відповідній таблиці зазначені граничний термін сплати зобов`язання і дата фактичної сплати. Надані позивачем платіжні доручення підтверджують відомості акту перевірки за виключенням зобов`язання з граничною датою сплати 18.09.2018, яке позивач сплатила саме 18.09.2018, а не 19.09.2018, як помилково вказано в таблиці (а.с. 9, 10), проте, як зазначено вище, податковим органом самостійно в цій частині податкове повідомлення-рішення скасовано.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Отже, позивачем не доведено обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, у зв`язку з чим, підстави для скасування податкових повідомлень рішень від 12 березня 2018 року № 3, № 3, № 3 відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений законом.

З огляду на вказане вище колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що прийняті податкові повідомлення-рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Оскільки справа відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 4 червня 2019 року у справі № 160/3064/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко