Справа № 755/18005/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Гончарука Андрія Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову відповідача серії НК №463712 від 17.10.2019 по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 18 грудня 2019 року позовну заяву позивача до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Гончарука Андрія Сергійовича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повернуто позивачеві.

Суд першої інстанції виходив з того, що згідно бази реєстру поштових відправлень, витяг з якої долучено до матеріалів справи, відправлення суду не можливо вручити адресату, протягом строку звернення з позовом до суду до дня постановлення даної ухвали позивач не звертався до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та враховуючи невиконання умов ухвали про залишення позовної заяви без руху, позов підлягає поверненню.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що в оскаржуваній ухвалі викладено зміст обставин, що непов`язані з поданою ним позовною заявою. Крім того, зауважує, що позивач намагався дізнатися про рух справи в приміщенні суду в усному порядку, однак жодної інформації не отримав.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2019 позивачем подано адміністративний позов до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Гончарука Андрія Сергійовича про скасування постанови відповідача серії НК №463712 від 17.10.2019 по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали суду.

Підставою для залишення позовної заяви без руху було те, що у матеріалах заяви відсутнє власне підтвердження того, що позивачем не подано будь-якого іншого позову (позовів), не залежно від його (їх) підсудності, до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Крім того, до матеріалів поданої позовної заяви долучено копії документів, які не містять ознаки їх належного засвідчення у порядку, встановленому чинним законодавством України, та позивачем не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Таким чином, позивачем має бути долучено до матеріалів позовної заяви документи відповідно до переліку, зазначеного у позовній заяві, з урахуванням вищенаведених недоліків, вказаних судом, у копіях, засвідчених в порядку, встановленому чинним законодавством України, або у копіях із підписом позивача за наявності у позивача оригіналів цих копій документів, про що ним має бути зазначено у змісті позовної заяви, а у разі відсутності у позивача оригіналів таких документів - зазначити про наявність у іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено/має бути долучено до позовної заяви.

Крім того, позивачем на виконання даної ухвали суду має бути долучено до матеріалів позовної заяви належним чином засвідчені копії посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які позивачем було пред`явлено інспектору ПП в м. Києві Гончаруку А.С. 17 жовтня 2019 року о 22.20 год. за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві.

Копію ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року було направлено позивачу за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що недоліки вищевказаної ухвали не усунуто, позивачем не вчинялися дії з метою отримання інформації про рух справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2019 позовну заяву повернуто позивачу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Пунктом 1 ч.4 наведеної статті встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, адресований позивачу конверт із ухвалою про залишення позовної заяви без руху повернувся до суду не врученим, із відміткою «за терміном зберігання» (а.с.19).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху було направлено на адресу: АДРЕСА_1 , яка вказана у позові місцем реєстрації.

Проте, в позовній заяві місцем фактичного проживання зазначено: АДРЕСА_2 .

Суд першої інстанції не направляв ухвалу про залишення позовної заяви без руху за адресою фактичного проживання позивача, дій щодо повторного направлення такої ухвали враховуючи її неотримання позивачем теж не вчинялися.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо неможливості вручення адресату відповідного судового рішення.

Натомість вказана ухвала позивачем отримана не була, а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про завершення визначеного судом трьохденного строку з моменту отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Колегія суддів наголошує, що на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали у суду не було достатніх та необхідних доказів, які б підтверджували факти отримання позивачем копії ухвали про залишення її позову без руху та не виконання нею вимог суду у встановлений строк.

При цьому, порядок вручення судового рішення регулюється ст. 251 КАС України, яка визначає виключний перелік підстав, за наявності яких судове рішення вважається врученим (ч. 6).

Водночас, жодною нормою ані цієї, ані будь-якої іншої статті не передбачено такої підстави вважати врученим судове рішення, як повернення конверту з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Крім того, судовою колегією також враховуються висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 31.01.2019 по справі № 803/1756/17, щодо необхідності дослідження причин повернення рекомендованого повідомлення про вручення судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позивач не мав практичної можливості усунути недоліки її позовної заяви у строки, встановлені судом першої інстанції, тобто протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали про залишення позову без руху, оскільки копія такої ухвали не була ним отримана.

Також колегія суддів зауважує, що в описовій частині ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 18 грудня 2019 року викладено обставини, що непов`язані з поданою позивачем позовною заявою та аналізуючи зміст позовної заяви є нелогічними, не мають відношення до предмету розгляду чи учасників справи.

Щодо висновків суду першої інстанції, що протягом строку звернення з позовом до суду до дня постановлення ухвали про повернення позовної заяви позивач не звертався до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, колегія суддів вказує, що подання заяви про ознайомлення із матеріалами справи є процесуальним правом особи, а не її обов`язком.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.2 ст. КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Колегія суддів зазначає, що помилковий висновок суду першої інстанції про отримання позивачем копії ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року, який мав наслідком повернення позовної заяви на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України та прийняття оскаржуваного рішення, фактично перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви постановлена передчасно, тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 18 грудня 2019 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Гончарука Андрія Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності направити до Дніпровського районного суду м.Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 27.02.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна