Справа № 127/868/20
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/868/20
Провадження № 2-а/127/32/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

представника позивача Ткачука Б.О.,

представника відповідача Никонюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправної та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому просила скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №1271 від 20.12.2019 року.

Позов мотивований тим, що 24.10.2019 року на позивача було складено протокол серії ГР №431242 від 24.10.2019 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП. 20.12.2019 року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради винесено постанову №1271 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1700 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Позивач вважає постанову №1271 від 20.12.2019 року незаконною та протиправною, оскільки нею не вчинялося правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП. Позивачем було відмовлено неповнолітньому ОСОБА_2 в продажу слабоалкогольного напою. Товар, який згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, вона продала неповнолітньому, взагалі не реалізовується в магазині, в якому вона працює продавцем. Факт вчинення нею правопорушення не підтверджується жодними доказами, адміністративною комісією при розгляді справи не надано оцінку відсутності жодних доказів реалізації товару неповнолітньому. Зазначене стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Представник позивача Ткачук Б.О. в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини викладені в адміністративному позові, просив задоволити позовні вимоги і скасувати постанову №1271 від 20.12.2019 року про накладення штрафу. Пояснив, що викладені в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності. Неповнолітній ОСОБА_3 дійсно був в магазині, продавцем в якому працює позивач, хотів купити слабоалкогольний напій, однак позивач йому його не реалізувала. Згодом ОСОБА_3 повернувся до магазину вже з напоєм «Айс мікс» та з працівниками поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача. Наполягав на тому, що напій «Айс мікс» в магазині не продається взагалі та бути проданим неповнолітньому не міг, адміністративні матеріали не містять жодних доказів реалізації позивачем слабоалкогольного напою неповнолітній особі, відсутній чек про реалізацію товару, зі звіту (чекової ленти) вбачається, що товар «Айс мікс» в магазині не реалізується.

Представник відповідача Никонюк О.В. в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що в адміністративних матеріалах дійсно немає прямих доказів реалізації позивачем неповнолітньому ОСОБА_3 товару «Айс мікс», разом з тим адмінкомісія досліджувала докази в сукупності і колегіально дійшла висновку про винність ОСОБА_1 та притягнення її адміністративної відповідальності, оскільки вона двічі не з`явилася на засідання комісії, про які була попереджена належним чином, будь-яких спростувань, викладених в протоколі обставин, до комісії ОСОБА_1 не надала.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 24.10.2019 року інспектором ЮП СП Лівобережного ВП ст. лейтенантом поліції Тарасюком В.В. складено протокол №431242 відносно ОСОБА_1 (місце роботи: продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_2 ) за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, в якому зазначено, що ОСОБА_1 24.10.2019 року близько 19.00 год., перебуваючи за робочим місцем, здійснила продаж слабоалкогольного напою «Айс мікс» неповнолітньому ОСОБА_3 (а.с.42). Підпис ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення щодо її з ним ознайомлення відсутній. (а.с. 42)

20.12.2019 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради прийнято постанову №1271, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП (а.с.8, 41).

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдань, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Відповідно до ст.ст.16-17 «Положення про адміністративні комісії Української РСР», затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 9 березня 1988 року N5540-XI, адміністративні комісії розглядають справи про адміністративні правопорушення, зазначені в статті 218 Кодексу Української РСР про адміністративні правопорушення, підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те службовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності відповідно до статті 255 Кодексу Української РСР про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 вказаного положення передбачено, що справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи наявні повідомлення про дати засідань Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, адресовані ОСОБА_1 на адресу проживання ( АДРЕСА_1), однак суд вважає, що такі докази не є належними доказами своєчасного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, так як доказів фактичного отримання позивачем як повідомлень про виклик на розгляд протоколу, так і оскаржуваної постанови суду не надано.

Окрім наведеного, суд звертає увагу на те, що два повідомлення про виклик позивача на засідання комісії, а саме повідомлення від 02.12.2019 про виклик на 06.12.2019 та повідомлення від 16.12.2019 про виклик на 20.12.2019, тобто про виклик на засідання через чотири дні з дня формування вказаних повідомлень, унеможливило прибуття ОСОБА_1 на засідання комісії у вказані дати, враховуючи те, що з врахуванням часу засідання, поштові повідомлення про виклик не могли бути вручені позивачеві завчасно.

З огляду на викладене суд констатує недотримання посадовими особами адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради свого обов`язку щодо завчасного повідомлення ОСОБА_1 , стосовно якої вирішувалось питання про притягнення до адміністративної відповідальності, про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 1 цієї статті забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) з торгових автоматів; 7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 8) поштучно (для тютюнових виробів,крім сигар);9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 10) з рук; 11) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Частиною 4 ст. 15-3 зазначеного Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб`єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП настає у разі порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, полягає у порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі тютюновими виробами, зокрема, продаж слабоалкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.

Суб`єктом зазначеного правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі.

Формулювання зазначеного складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що визначальним є факт продажу працівником торгівлі тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (надалі Інструкція).

В п.9 Розділу ІІ Інструкції викладено вимоги до заповнення протоколу про адміністративне правопорушення, які при складенні протоколу відносно ОСОБА_1 було порушено працівником поліції, а саме: у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» має бути зазначено документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)), натомість в цій графі наявні відмітка «о/в»; у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» має бути зазначена інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності), натомість вказано «витяг з бази АРМОР додається», хоча такий витяг по факту відсутній та до матеріалів не долучено; у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення), натомість зазначено «див. матеріали».

В п.15 Розділу ІІ Інструкції зазначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Про наявність пояснень ОСОБА_1 на окремому аркуші запис в протоколі не зроблено, чим порушено вимоги п.13 Розділу ІІ Інструкції.

Крім того, в порушення вищезазначених вимог, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано слабоалкогольний напій, який був проданий неповнолітньому ОСОБА_3 , адміністративні матеріали не містять відомостей про його вилучення чи огляд, немає даних про те, де він перебував на час прийняття рішення у справі, не містять чек, який би засвідчив факт оплати неповнолітнім за напій, не містять відомостей про те, що позивач по справі дійсно є продавцем вказаного магазину та перебуває з ФОП у трудових відносинах.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може опитати особу, якщо існує достатньо підстав вважати, що вона володіє інформацією, необхідною для виконання поліцейських повноважень. Для опитування поліцейський може запросити особу до поліцейського приміщення. Надання особою інформації є добровільним. Особа може відмовитися від надання інформації. Проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Як вбачається з адміністративних матеріалів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою особою, пояснення були відібрані в нього працівником поліції без участі батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога, тому пояснення ОСОБА_3 не беруться судом до уваги, оскільки є неналежним доказом обставин справи (а.с.45).

Крім того, адміністративний матеріал містить пояснення заповнені інспектором Тарасюком В.В. від імені ОСОБА_1, які суд також не приймає до уваги, оскільки ці пояснення не містять підпису ОСОБА_1 , у суду наявні об`єктивні сумніви щодо присутності останньої під час написання цих пояснень, з огляду на те, що в самому протоколі відсутні відомості, що до нього додаються такі пояснення. Окрім того, складені поліцейським Тарасюком В.В. пояснення ОСОБА_1 містять взаємовиключні відомості. Зокрема навпроти друкованого напису «Зміст ст. 63 Конституції України роз`яснено» поліцейським здійснено запис, що ОСОБА_1 від пояснень відмовляється, разом з тим, під цим написом інспектор власноручно навів її пояснення, та долучив до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, як доказ.

Такі дії поліцейського Тарасюка В.В. не узгоджуються як з профільними законодавчими актами так і підзаконними нормативними актами, які регулюють питання порядку відібрання у особи пояснень та фіксування обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. (а.с.49).

Вказані пояснення, враховуючи те, що вони не складені ОСОБА_1 власноручно, та не підписані нею, не могли бути взяті до уваги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення як доказ, оскільки не свідчать про факт вчинення останньою адміністративного правопорушення.

Жодних інших доказів, які підтверджували факт продажу ОСОБА_1 слабоалкогольного напою неповнолітньому ОСОБА_3 адміністративні матеріали не містять.

Суд зазначає, що, відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З аналізу викладеної норми суд приходить до висновку, що опис обставин, установлених під час розгляду справи, повинен містити вказівку на дату, час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть. Зі змісту ч.2 ст.156 КУпАП видно, що опис обставин, крім згаданого вище, має містити ідентифікуючі дані особи, якій продано алкогольні, слабоалкогольні напої або тютюнові вироби (прізвище, ім`я, по батькові, повна дата народження), а також кількісні й вартісні характеристики проданого напою чи виробу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що оскаржувана постанова в мотивувальній частині повного опису обставин не містить.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У цьому зв`язку суд зазначає, що відповідачем під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не дотримано вимог ст. 280 КУпАП, не звернуто увагу на неналежним чином складені адміністративні матеріали, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевірено чи мав місце факт вчинення адміністративного правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які б свідчили про доведеність вини позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП України, відповідачем належним чином не спростовано доводи позивача щодо неправомірності притягнення її до відповідальності та відсутності доказів скоєння нею правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП. Не забезпечивши участь позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач у справі не встановив обставин, що пом`якшують його відповідальність, не з`ясував його майнового стану, тощо.

Суд двічі сприяв відповідачу у виклику до суду для допиту неповнолітнього свідка правопорушення ОСОБА_3 та працівника поліції, яким складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, разом з тим, вказані свідки до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд виконав вимоги процесуального закону щодо сприяння учасникам справи у реалізації їх прав та процесуальних обов`язків.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, а також наявність складу такого правопорушення в діях позивача не підтверджено належними доказами і не обґрунтовано відповідачем при ухваленні оскаржуваного рішення. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд зазначає, що відповідач в межах даної справи не довів правомірності прийняття оскаржуваного рішення, а відтак позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право з поміж іншого - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи положення ч.1 ст. 247 КУпАП, якою визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП закрити, оскільки підстав для направлення справи для повторного розгляду справи немає, так як визначені ст. 38 КУпАП строки притягнення особи до адміністративної відповідальності закінчились в січні місяці 2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7,152,247,252,268,276,283,287,288,289 КУпАП, ст..ст. 6,9,72,73,75,77,241,242,244,245 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправної та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову №1271 від 20.12.2019 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: