Справа № 320/6619/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року м. Київ № 320/6619/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Повх І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Добрянський В.А., Пендрак Ю.С.,

від відповідача не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Київській області

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - відповідач, Головного управління ДПС у Київській області), в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Київській області від 18.11.2019 № 651;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області з проведення позапланової невиїзної документальної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області від 18.11.2019 № 651.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний наказ є незаконним, оскільки прийнятий поза межами повноважень податкового органу та не у спосіб, і не на підставі чинного законодавства. В своїх доводах зазначає, що спірний наказ згідно поштового відправлення № 607 позивачем було отримано 26.11.2019, що вказує на порушення відповідачем вимог п.79.2 ст. 79 ПК України щодо завчасного повідомлення про проведення перевірки, оскільки з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб саме до початку її проведення. Також, позивач зазначає, що у податкового органу були відсутні підстави для проведення перевірки, передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.1.2 та 78.1.13 статті 78 ПК України, на які відповідач посилається у наказі.

Крім того, позивач зазначає, що на запит податкового органу від 23.09.2019 № 2807/М/10-36-33-04 про надання інформації в межах строку для надання відповіді ним було надано відповідь податковому органу, в якій було зазначено про те, що запитувані документи за період діяльності з 01.01.2010 по 31.12.2014 в силу приписів статті 44 Податкового кодексу України не збереглись, оскільки строк зберігання таких документів сплинув у 2018 році. У свою чергу, у період з 01.01.205 по 31.12.2018 ОСОБА_1 діяльності, яка містить ознаки господарської не вів. Також позивачем було повідомлено відповідачу про те, що частина документів згідно з протоколом обшуку у кримінальному провадженні була вилучена правоохоронними органами, про що податковому органу була надана відповідна копія протоколу обшуку. Водночас, не зважаючи на відповідь відповідача на його запит податковий орган прийняв наказ від 18.11.2019 № 651 про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідач позов не визнав, 04.02.2020 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дії посадових осіб відповідача щодо призначення документальної позапланової перевірки позивача на підставі наказу від 18.11.2019№ 651, є правомірними та обґрунтованими. Пояснив, що будь-яких документів про отримання доходу від продажу об`єктів нерухомого майна та понесених для його отримання витрат позивачем на письмовий запит податкового органу № 2807/М/10-36-33-04 від 23.09.2019 не надано, що на думку відповідача і стало підставою для проведення перевірки. Звернув увагу, що копію оскаржуваного наказу було направлено позивачу засобами поштового зв`язку 18.11.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та копією фіскального чеку № 607, а тому відповідач діяв правомірно та із додерженням усіх вимог встановлених статтею 87 Податкового кодексу України. Крім того, за даними офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» (ukrposhta.ua) поштове відправлення № 607 знаходилося у точці видачі 20.11.2019, а тому, на думку відповідача, ОСОБА_1 зобов`язаний був забезпечити отримання кореспонденції за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою суду від 10.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

У судові засідання, призначені судом на 23.01.2020 та 10.02.2020 з`являлись представники позивача, які підтримали доводи позовної заяви та просили суд позов задовольнити.

Представники відповідача у судові засідання не з`явились. Відповідач був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Будь-яких заяв або клопотань щодо відкладення розгляду справи або оголошення перерви у розгляді справи до суду від відповідача не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, які наявні у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Київській області від 18.11.2019 № 651 прийнято рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з 25.11.2019, тривалістю 5 робочих днів.

Перевірка призначена з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна за період з 01.01.2010 по 31.12.2018.

Судом встановлено та підтверджується змістом оскаржуваного наказу, що перевірка підлягає проведенню на підставі п.п.78.1.1, п.п.78.1.2. п.п.78.1.13 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами.

На думку позивача, наказ від 18.11.2019 № 651 прийнятий відповідачем безпідставно та підлягає скасуванню, а дії відповідача по проведенню такої перевірки визнанню протиправними.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підстави для проведення документальної позапланової перевірки визначені в пункті 78.1 статті 78 ПК України.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

В силу пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду перевірки. Реалізація такого права за відсутності обов`язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Разом з цим, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 названого Кодексу.

При цьому, відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства слід зробити висновок, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України щодо пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб саме до її початку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.01.2018р. у справі № 1570/7146/12, від 06.03.2018р. у справі № 805/2307/17-а, від 05.05.2018р. справа № 810/3188/17, від 02.05.2018р. справа № 804/3006/17, висновки яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Також, у постановах Верховного Суду України від 27.01.2015 у справі № 21-425а14 та від 09.02.2016 у справі № 826/5689/13-а визначено наступну правову позицію: "нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої."

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що документальна позапланова невиїзна перевірка позивача тривалістю 5 робочих днів мала розпочатись з 25.11.2019, в той час як наказ та повідомлення про проведення такої перевірки позивач отримав саме 26.11.2019. Дана обставина підтверджується наяваною в справі копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, з відміткою про вручення поштового конверту із вкладенням 26.11.2019 (штрихкодовий ідентифікатор № 607).

Тобто, фактично з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення, платник не був ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

При цьому, доводи відповідача, наведені у відзиві на позов, відносно того, що позивач міг раніше ознайомитись із поштовим відправленням, оскільки воно знаходилось у точці відправки не приймаються судом до уваги, оскільки норми Податкового кодексу України не містять такого застереження або імперативного припису щодо умов отримання поштового відправлення.

Стосовно визначених в оскаржуваному наказі підстав для проведення позапланової документальної перевірки, суд зазначає наступне.

Так зі змісту наказу від 18.11.2019№ 651 Головного управління ДПС у Київській області вбачається, що призначення перевірки ґрунтується на підпунктах 78.1.1., 78.1.2, 78.1.13 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Згідно з п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Це означає, що необхідною передумовою для призначення перевірки на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України є ненадання пояснень та документального підтвердження платником податків на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня отримання запиту.

З цього приводу судом встановлено, що на адресу позивача надійшов лист ГУ ДПС у Київській області від 23.09.2019 № 2807/М/10-36-33-04 "Про надання інформації та її документального підтвердження".

У відповідь позивач в порядку та строки визначені ПК України надіслав до податкового органу лист-відповідь від 17.10.2019 (копія даного листа наявна у матеріалах справи), в якому повідомив про те, що запитувані відповідачем документи за період його діяльності з 01.01.2010 по 31.12.2014 в силу положень статті 44 ПК України не збереглися по закінченню визначеного законом строку їх зберігання. Що стосується періоду діяльності з 01.01.2015 по 31.12.2018 позивач у листі-відповіді зазначив, що упродовж зазначеного періоду підприємницькою (господарською) діяльністю він не займався, крім того частина запитуваних відповідачем документів були вилучені у приміщенні майнового комплексу за адресою: Київська область, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, буд. 2-в під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29.03.2018 по справі № 760/8270/18 у кримінальному провадженні № 0000003.

При цьому, на підтврдження даної обставини позивач додав до вкзаного листа копію Протоколу обшуку від 03.04.2018. Зазначений Протокол також був наданий суду представниками позивача і був приєднаний судом до матеріалів справи.

Згідно підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пункту 44.3 статті 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання вищевказаних документів, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи.

Отже, на момент проведення відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), якою охоплено період його діяльності з 01.01.2010 року по 31.12.2018, останній вже не мав обов`язку зберігати первинні фінансово-господарські документи на підтвердження здійснення господарських операцій за 2010-2014 роки, оскільки передбачений п.44.3 ст.44 ПК України граничний строк їх зберігання скінчився.

У свою чергу, відповідач будь-яких доводів щодо наданих позивачем на запит податкового органу пояснень у відзиві на позов не навів. Так само, як і не зазначив своїх контраргументів відносно доводів позивача щодо закінчення строків на зберігання таких документів і надання позивачем податковому органу Протоколу обшуку від 03.04.2018.

Натомість, що стосується наявності у позивача первинних фінансово-господарських документів за період діяльності з 01.01.2015 по 31.12.2018, суд зважає на наступне.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29.03.2018 по справі № 760/8270/18 у кримінальному провадженні № 0000003, слідчим СУ ФР Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області в приміщенні майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Київська область, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, буд. 2-в, було проведено обшук, про що 03.04.2018 складено протокол обшуку. В ході проведення обшуку було вилучено та опечатано, зокрема первинні фінансово-господарські документи позивача та направлено їх на зберігання до СУ ФР Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

За приписами пункту 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 85.9 статті 85 ПК України встановлено, що у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Зважаючи на те, що у відповіді на письмовий запит Головного управління ДПС у Київській області № 2807/М/10-36-33-04 від 23.09.2019 позивач, зокрема повідомив про факт вилучення первинних фінансово-господарських документів та їх направлення на зберігання до СУ ФР Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, суд дійшов висновку, що відповідачем за наявності вказаної інформацієї безпідставно було прийнято наказ від 18.11.2019 № 651 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )".

Що стосується змісту письмового запиту Головного управління ДПС у Київській області№ 2807/М/10-36-33-04 від 23.09.2019, суд зазначає, що у своєму запиті контролюючий орган здійснює посилання виключно на інформацію, яка стала підставою для направлення письмового запиту, отриману з державних реєстрів, інформаційної бази Головного управління ДПС у Київській області тощо без будь-якої чіткої конкретизації змісту та предмету вказаної інформації. Натомість, посилання в запиті на інформацію та її документальне підтвердження, отриману від Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (яка за своїм змістом не є податковою інформацією) у вигляді декларації про готовність об`єкта до експлуатації (багатоповерхові житлові будинки) в селі Святопетрівське, Києво-Святошинського району, Київської області, жодним чином не свідчить про нявність будь-яких конкретних порушень позивачем саме податкового законодавства.

Водночас, норми ПК України закріплюють, що запит податкового органу повинен ґрунтуватися виключно на інформації, яка отримана в передбаченому законом порядку, та на конкретних юридичних фактах, якими встановлено порушення податкового законодавства з боку платника податків. Запит не може ґрунтуватися на припущеннях та інформації, яка міститься в базах даних ДФС і призначена суто для внутрішнього використання працівниками органів ДФС.

Так за твердженням відповідача, ОСОБА_1 у перевіряємому періоді отримував дохід від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом багатоквартирних житлових будинків та продажу об`єктів нерухомого майна (квартир та нежитлових приміщень), в той час як за реєстраційнми даними основними видами діяльності позивача згідно з КВЕД визначено: консультування з питань комерційної діяльності й керування. Будь-яких інших належних доказів, які б підтверджували, що позивач здійснював діяльність пов`язану саме із будівництвом житлових будинків суду відповідачем надано не було.

Відповідно до п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Тобто, необхідною передумовою для призначення перевірки на підставі підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України є законодавчо встановлений обов`язок фізичної особи (платником податків) здійснювати подання в установлений законом строк податкових декларацій, розрахунків, звіту про контрольовані операції або документацію з трансферного ціноутворення.

У цьому контексті, суд зазначає, що згідно з статтею 179 ПК України платник податку на доходи фізичних осіб зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

При цьому, як вбачається з акта від 06.12.2019 № 284/10-36-33-04/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна за період з 01.01.2010 по 31.12.2018», податкові декларації за 2012-2013 роки № та № позивачем були подані 02.04.2015; податкова декларація за 2014 рік № позивачем була подана 06.02.2015; податкова декларація за 2015 рік № позивачем була подана 03.02.2016; податкова декларація за 2016 рік № позивачем була подана 09.02.2017; податкова декларація за 2017 рік № 10777 позивачем була подана 08.02.2018.

Тобто, сам податковий орган в Акті перевірки зазначив, що такі делкрації були подані позивачем.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства та оцінюючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ від 18.11.2019№ 651 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )" прийнято з порушенням визначеної ПК України процедури, а саме з порушенням визначеного законом строку його вручення платнику податків, а також із зазначенням у ньому підстав для проведення перевірки, які не обґрунтовані жодними доказами.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

При цьому, оскільки суд дійшов висновку, що наказ прийнято податковим органом безпідставно, перевіривши дії відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адмінітсративного судочинства України, суд також дійшов висновку про протиправність дій податкового органу з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача на підставі цього наказу.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1536,80 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями від 28.11.2019 ПН 2099478 та № ПН 2122943.

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 18.11.2019 № 651 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )».

3. Визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Київській області з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області № 651 від 18.11.2019.

4. Стягнути судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 копійок на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної податкової служби у Київській області (; місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 17 лютого 2020 р.