Справа № 9901/55/20
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 лютого 2020 року

Київ

справа №9901/55/20

адміністративне провадження №П/9901/55/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України, Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) - правонаступника Луганського обласного управління юстиції, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області про визнання протиправним та нечинним Указу Президента, визнання протиправними та нечинними наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної й моральної шкоди та стягнення середнього заробітку,

УСТАНОВИВ:

25 лютого 2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій позивач просить:

- визнати протиправним та нечинним Указ Президента України «Про звільнення суддів» від 10 грудня 2001 року №1204/2001 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади судді Кам`янобрідського районного суду міста Луганська, у зв`язку із закінченням строку на який його призначено, скасувати цей наказ у зазначеній частині;

- визнати нечинним та скасувати наказ в.о. начальника Луганського обласного управління юстиції від 08 січня 2002 року №7 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Кам`янобрідського районного суду міста Луганська, у зв`язку із закінченням строку на який його призначено;

- зобов`язати начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області видати наказ про зарахування позивача до штату суддів Кам`янобрідського районного суду міста Луганська;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, які виділялися на фінансове забезпечення діяльності місцевих загальних судів Луганської області, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді невиплаченої премії судді Кам`янобрідського районного суду міста Луганська за третій та четвертий квартали 2001 року у сумі 1586, 30грн;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, які виділялися на фінансове забезпечення діяльності місцевих загальних судів Луганської області, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20000, 00 грн;

- зобов`язати Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) та Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області нарахувати позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, індексацію заробітної плати та компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, починаючи з 08 січня 2002 року по фактичну дату поновлення на посаді судді;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, які виділяються на фінансове забезпечення діяльності місцевих загальних судів Луганської області, на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі середнього заробітку судді Кам`янобрідського районного суду міста Луганська за час вимушеного прогулу, індексацію заробітної плати та компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, починаючи з 08 січня 2002 року по фактичну дату поновлення на посаді судді;

- у разі необхідності здійснити інші способи ефективного захисту його прав та інтересів - прав та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень;

- звернути до негайного виконання рішення суду про задоволення позову;

- зобов`язати відповідачів протягом одного місяця, з дня набрання рішення про задоволення позову законної сили, подати до суду звіт про виконання цього судового рішення.

За приписами частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (частина друга статті 171 КАС України).

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі за цим позовом Верховний Суд ураховує наступне.

Згідно статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

У пункті 3 частини першої статті 4 КАС України міститься визначення поняття «адміністративний суд», згідно з яким - це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

За пунктом 5 частини першої статті 4 КАС України під адміністративним судочинством розуміється діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Главою 2 розділу І «Загальні положення» КАС України визначено правила віднесення справ до адміністративної юрисдикції, відповідно до яких КАС України розрізняє предметну, інстанційну та територіальну юрисдикції (підсудність).

Згідно з частиною третьою статті 27 КАС України, норми якої регулюють випадки виключної підсудності, підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Зазначений перелік справ, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, є вичерпним.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів визначені у статті 266 КАС України. Правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.

Перелік адміністративних справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, визначено частиною першою статті 20 КАС України. Решта адміністративних справ підсудні окружним адміністративним судам (частина друга статті 20 КАС України).

З адміністративного позову слідує, що ОСОБА_1 об`єднав позовні вимоги як до Президента України, які з урахуванням вимог дотримання інстанційної підсудності, визначеної статтею 22 КАС України, підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, так і до Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) правонаступника Луганського обласного управління юстиції, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, в той час як останні підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Водночас згідно з приписами частини п`ятої статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати за правилами різної підсудності.

За частиною шостою статті 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Ураховуючи, що позивач об`єднав в одне провадження кілька вимог, що підсудні різним судам (частина позивних вимог підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції, а інша частина - окружним адміністративним судам) і відсутні законні підстави для їх роз`єднання в окремі провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень статті 172 КАС України та наявність правових підстав для повернення цієї позовної заяви позивачу на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 16 травня 2019 року в справі №9901/8/19, від 27 червня 2019 року в справі №9901/189/19, від 08 серпня 2019 року в справі №9901/17/19, від 19 вересня 2019 року в справі №9901/62/19 та від 02 жовтня 2019 року в справі №9901/382/19.

Згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.

Керуючись статтями 22, 169, 172, 243, 248, 256, 295 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України, Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) правонаступника Луганського обласного управління юстиції, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області про визнання протиправним та нечинним Указу Президента, визнання протиправними та нечинними наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної й моральної шкоди та стягнення середнього заробітку повернути позивачу з усіма доданими до неї документами.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

...........................

В.М. Соколов,

Суддя Верховного Суду