Справа № 608/2263/19
Суддя: Запорожець Л. М.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року Справа № 608/2263/19

Номер провадження2-а/608/8/2020

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Запорожець Л. М.

з участю секретаря судового засідання Росляк Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Чорткова справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області (м. Тернопіль, вул. Валова, 11) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

19 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області (м. Тернопіль, вул. Валова, 11) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення посилаючись на те, що 02 листопада 2019 року ст. ДОП Чортківського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції Василиком Р.М. відносно нього було винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення за керування транспортним засобом марки «Фольксваген Транспортер» реєстраційний номер НОМЕР_1 без посвідчення водія та відповідної категорії на право керування з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень. Із зазначеною постановою не погоджується, оскільки вважає, що вона складена з грубим порушенням законодавства та є протиправною. Вважає, що складена 02 листопада 2019 року відносно нього постанова про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконною і має бути скасована, оскільки він дійсно 02.11.2019 року приблизно о 17.40 годин здійснив виїзд з свого подвір`я транспортним засобом «Фольксваген Транспортер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та за 50 метрів, на вул. Копичинецькій в м. Чорткові його автомобіль заглох. Він поставив автомобіль на гальмо та увімкнувши аварійну сигналізацію вийшов із автомобіля щоб провірити паливний фільтр. В цей момент коло його автомобіля запаркувався поліцейський автомобіль без увімкнутого проблискового маячка. З даного автомобіля вийшов поліцейський, який попросив пред`явити посвідчення водія, технічний паспорт та страховий поліс. На що він пояснив, що автомобіль заглох і він нікуди не їде, але все ж таки в поспіху почав шукати запитувані у нього документи. Перебуваючи в розгубленому стані він не зміг знайти одразу посвідчення водія, що і повідомив поліцейському, але інспектор сказав, що все одно буде виносити постанову, на що він заперечив та попросив дати час, щоб він знайшов посвідчення водія. Але інспектор, зокрема ст. ДОП Чортківського ВП ГУНП ст. лейтенант поліції Василик Р.М., який перебував у службовому автомобілі та його не зупиняв і не витребовував документи, сказав що має бажання винести постанову без надання йому права знайти його посвідчення, оскільки має особисту неприязнь до попереднього власника даного автомобіля. На підтвердження своїх слів він склав постанову відносно нього за ч. 1 ст.126 КУпАП. Хоча він і знайшов посвідчення через хвилину, але пред`являти його була вже марна справа, оскільки інспектор ДОП Василик Р.М. вже склав постанову та намагався йому її вручити, однак він перебував в пригніченому стані відмовився від отримання копії постанови, та вказану постанову пішов і отримав пізніше 09 листопада 2019 року у Чортківському ВП ГУНП в Тернопільській області. Вважає, що доказів скоєння ним правопорушення відповідач не надав. Вказує, що поліцейський, зокрема дільничий офіцер поліції, не мав права притягти його до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника поліції. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. У разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує. Тобто, відповідачем не зафіксовано порушення ним Правил дорожнього руху, яке б доводило його вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі. Будь-яких з вище наведених доказів його вини, поліцейським не надано. У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Просить суд поновити строк на оскарження постанови, оскільки фактично копія йому була вручена була 09 листопада 2019 року та він мав можливість оскаржити її до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просить поновити строк оскарження постанови та задоволити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду відзив на позов, просив справу слухати без представника.

Враховуючи подану заяву позивача, відзив відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що слід поновити строк оскарження постанови та позовні вимоги задоволити з наступних підстав:

Судом встановлено, що 02 листопада 2019 року ст. ДОП Чортківського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції Василиком Р.М. відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення за керування ним транспортним засобом марки «Фольксваген Транспортер» реєстраційний номер НОМЕР_1 без посвідчення водія та відповідної категорії на право керування з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Суд вважає, що між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки, спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 2 вищезазначеного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що при притягнені позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього не були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

До такого висновку суд дійшов з врахуванням наведених нижче обставин.

Так, згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові.

В обґрунтування заперечень позовних вимог Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надано суду відзив, однак диску, на якому мали б бути зафіксовані обставини правопорушення та факт правопорушення, суду не надано, оскільки така відео фіксація не здійснювалась, таким чином об`єктивно підтвердити чи спростувати сам факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем ОСОБА_1 , не можливо.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) вбачається, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого протии нього обвинувачення.» Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правоворушення. Оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення ( Справа Лучанінова протии України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02)).

Достеменно встановити, чи роз`яснювались ОСОБА_1 права, визначені ст. 268 КУпАП, не вдалось, саме тому суд вважає, що позивачу не було забезпечено право на отримання правової допомоги адвоката, або іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання такої правової допомоги особисто, чи за дорученням юридичної особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надано.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним. А всі сумніви, суд трактує в користь позивача.

Згідно ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ, як джерело права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожен обвинувачений має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги, отримувати таку допомогу безоплатно. Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПР і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення.

Виходячи з практики ЄСПЛ, судовий процес у розгляді справ про вчинене адміністративне правопорушення, має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що причини пропуску строку для оскарження постанови є поважними та доведеними, оскільки копію постанови позивач отримав лише в Чортківському ВП ГУНП в Тернопільській області, а тому слід поновити строк оскарження вказаної постанови до суду.

В зв`язку з цим постанова в справі про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2019 року серії ДП № 348147 винесена відносно позивача ОСОБА_1 є незаконною і підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст.ст. 59, 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 7, 9, 126, 247, 251, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити строк на оскарження постанови від 02.11.2019 року серії ДП № 348147, винесеної ст. ДОП Чортківського ВП ГУНП сержантом поліції Василиком Русланом Михайловичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП , як пропущений ним з поважної причини.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області (м. Тернопіль, вул. Валова, 11) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2019 року серії ДП 18 № 348147 задоволити.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 348147 від 02 листопада 2019 року, винесену ст. ДОП Чортківського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції Василиком Русланом Михайловичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, а провадження у справі - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного судучерез Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/2263/19

Рішення набрало законної сили " " ___________________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " __________________ року.

Секретар: