Справа № 200/11405/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року справа №200/11405/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ястребової Л.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 р. у справі № 200/11405/19-а (головуючий І інстанції Зеленов А.С., повний текст складено 03.12.2019р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах №1731 від 07 червня 2019 року, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, Управління) в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 1731 від 07.06.2019 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 22.04.2019 року та зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 22.04.2019 року відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із додатковим зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 навчання в технічному училищі №50 м. Курахове Донецької області з 01.09.1981 року по 24.07.1982 рік, військової служби з 03.11.1982 року по 24.10.1985 року, періодів роботи з 29.07.1982 року по 03.11.1982 року, з 05.12.1985 року по 10.11.1986 року, з 11.11.1986 року по 20.02.1996 року, з 01.07.1999 року по 01.02.2001 року, з 01.01.2006 року по 31.12.2006 рік (а.с. 4-7).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що до стажу роботи, який надає право на отримання пенсії не зараховано періоди: 01 вересня 1981 року по 24 липня 1982 року, 03 листопада 1982 року по 24 жовтня 1985 року , 29 липня 1982 року по 03 листопада 1982 року, з 05 грудня 1985 року по 10 листопада 1986 року, з 11 листопада 1986 року по 20 лютого 1996 року, з 01 липня 1999 року по 01 лютого 2001 року, з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 рік. Рішенням від 07 червня 2019 року, відповідач відмовив у задоволенні заяви, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи в призначенні пенсії. Вважає відмову відповідача протиправною та такою, що не ґрунтується на законі і порушує його права, за захистом яких він змушений звернутися до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1731 від 07 червня 2019 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 червня 2019 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено (а.с. 112-115).

Не погодившись з таким судовим рішенням, в частині відмови у задоволенні позовної вимоги, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив суд змінити рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що спірні періоди стажу (навчання, військова служба, робота) відображені в документах, які було надано позивачем при зверненні за призначенням пенсії (трудова книжка, диплом, військовий квиток), тому висновок суду, що відповідач не досліджував вказані документи, що вони залишились поза увагою є хибним. Наголошує, що дискреційні повноваження державного органу не повинні бути перепоною для надання судом оцінки таким рішенням, діям чи бездіяльності державного органу. Вважає, що відповідачем не враховано більше 15 років пільгового стажу за Списком№2, наслідком чого стало не призначення пенсії по досягненню 55 років (а.с. 125-129).

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до довідки від 03 червня 2019 року №1443- ОСОБА_1 є особою яка має статус внутрішньо переміщеною особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Згідно з даними трудової книжки позивач проходив навчання в технічному училищі №50 м. Курахове Донецької області з 01.09.1981 року по 18.07.1982 рік, проходив військову службу з 03.11.1982 року по 24.10.1985 року, працював з 29.07.1982 року по 03.11.1982 року, з 05.12.1985 року по 10.11.1986 року, з 11.11.1986 року по 20.02.1996 року, з 01.07.1999 року по 01.02.2001 року, з 01.01.2006 року по 31.12.2006 рік на посадах (електрозварник, електрогазозварник, газозварник), що входять до Списку №2 (а.с. 16-18).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії від 03 червня 2019 року.

Рішенням від 07 червня 2019 року № 1731 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії через відсутність пільгового стажу за списком №2. Зазначивши, що до пільгового стажу за Списком№2 згідно даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зараховані періоди роботи з 01.01.2000 по 06.02.2003, 01.12.2005 по 31.12.2005, 01.01.2007 по 31.01.2015. Всього враховано до страхового стажу 31 рік 7 місяців 28 днів, а до пільгового стажу за списком №2 враховано 11 років 3 місяців 6 днів (а.с. 11-12).

Відповідно до відзиву, пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу періоди:

- навчання в технічному училищі №50 м. Курахове Донецької області за професією «Електрогазозварник четвертого розряду» з 01.09.1981 року по 24.07.1982 рік, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 ;

- військової служби з 03.11.1982 року по 24.10.1985 року;

- періодів роботи 29.07.1982 року по 03.11.1982 року, з 05.12.1985 року по 10.11.1986 року, з 11.11.1986 року по 20.02.1996 року, з 01.07.1999 року по 01.02.2001 року, з 01.01.2006 року по 31.12.2006 рік.

При розгляді документів, наданих позивачем до заяви про призначення пенсії за віком згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» управлінням було встановлено, що вищезазначені періоди неможливо зарахувати до пільгового стажу за Списком №2, оскільки відсутні уточнюючі довідки, що підтверджують зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Крім того, зазначено що період роботи позивача з 01.07.1999 року по 01.02.2001 року частково зарахований до пільгового стажу за Списком №2, а саме з 01.01.2000, що відображено у рішенні від 07.06.2019 №1731, згідно з даними наведеними у Реєстрі застрахованих осіб та щодо періоду з 01.01.2006 року по 31.12.2006 рік - відсутня інформація про наявність пільгового стажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу за формою ОК-5 (а.с. 106-108).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов та зобов`язуючи відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, виходив з того, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача певні періоди роботи не підлягають задоволенню, оскільки ці періоди залишились поза увагою відповідача при розгляді заяви та крім того відносяться до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-VI), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2. ст. 114 Закону № 1058-VI на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно із п. "б" ч. 1 статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 03.06.2019 досяг віку, визначеного п.2 ч.2 ст. 114 Закону № 1058.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 20 Порядку 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що для призначення пенсії на пільгових умовах за даними трудової книжки необхідна наявність в ній відомостей про виконання особою роботи на певній посаді, що віднесена, в даному випадку до Списку №2, повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

На підставі абз.7 п.20 Порядку № 637 у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

При цьому, згідно із пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

До Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, відносились професії газозварників та електрозварників і їхніх підручних.

Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, були передбачені професії газозварників та електрозварників ручного зварювання.

Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, передбачалися газозварювальники та їх підручні, електрозварники та їх підручні.

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 2 10, передбачалася посада «електрозварник».

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені електрозварники та газозварники.

З огляду на зазначене апеляційний суд доходить висновку, що професія електрогазозварника (газозварника) в спірний період була передбачена у всіх Списках № 2.

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія електрозварника, електрогазозварника, газозварника, зварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).

Така ж вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

За змістом ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 1 статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Аналіз зазначених правових норм свідчить, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є строк перерви між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу який не повинен перевищувати трьох місяців та зарахування на роботу за здобутою спеціальністю після закінчення навчання. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Матеріали справи свідчать, що позивач з 01.09.1981 року по 24.07.1982 рік навчався в технічному училищі №50 м. Курахове Донецької області за професією «електрогазозварник», що підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 (а.с. 13), та починаючи з 29.07.1982 року по 03.11.1982 року почав працювати за професією за Списком №2 «електрозварник 4 розряду» до призову на строкову службу.

Як свідчать записи трудової книжки позивач в період 01.09.1981 року по 18.07.1982 рік до прийняття на «Курахівський котельно-механічний завод» проходив навчання в технічному училищі №50 м. Курахове, а з 29.07.1982 року по 03.11.1982 року працював електрозварник 4 розряду на підприємстві «Курахівський котельно-механічний завод» (а.с. 16).

Таким чином, вказаний період навчання та праці до призову в армію має зараховуватись до пільгового стажу за Списком №2, оскільки після закінчення навчання позивач працював за фахом за спеціальністю, що входить до Списку №2. Перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 проходив військову службу з 03.11.1982 року по 24.10.1985 року (а.с. 14).

Суд зазначає, що вказаний період також повинен бути зарахований до пільгового стажу, оскільки службі в армії передувала робота на посаді, що відноситься до Списку№2, а також після служби позивач працював за професією, передбаченою Списком №2.

За період з 05.12.1985 року по 10.11.1986 року позивач працював в «ЖЕК №35» Донецького управління житлового господарства за професією «електрогазозварник 4 розряду», що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 16).

За період з 11.11.1986 року по 20.02.1996 року ОСОБА_1 працював в Житлово-експлуатаційному об`єднані Київського району м. Донецька газозварником 5 розряду, що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 17).

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка від 19.08.2019р. №01/4-1523 КП «Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в Житлово-експлуатаційному об`єднані Київського району м. Донецька з 11.11.1986 року по 20.02.1996 року газозварником, виконував роботи з різки та ручної зварки за Списком №2. Також зазначено, що 12.10.1994 року проведена атестація робочих місць та наявна копія Висновку Державної експертизи умов праці від 12.10.1994 року №02-06/1-347, якою підтверджено пільгове забезпечення за Списком №2 працівників за посадою «електрогазозварники, зайняті на різанні та ручному зварюванні».

Вказана довідка видана Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька» Донецької народної республіки, засвідчена печаткою цього закладу (а.с. 22,23).

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

При цьому, суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, Пенсійний фонд повинен взяти до уваги інформацію, зазначену, зокрема у довідці від 19.08.2019р. №01/4-1523, яка видана та засвідчена КП «Служба єдиного замовника Київського району м. Донецька» Донецької народної республіки.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду 22.10.2018 у справі № 235/2357/17.

Щодо періоду з 01.07.1999 року по 01.02.2001 року, який зазначений позивачем в позовній заяві, суд зазначає наступне.

Відповідачем зараховано до пільгового стажу період праці з 01.01.2000 року за наявними даними в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період праці з 01.07.1999 року по 01.01.2000 рік у ВАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» також підтверджується даними трудової книжки, згідно якої позивач з 01.07.1999 року був переведений з посади слюсар на посаду «Зварник 4 розряду» (запис №9, а.с. 17). А з 01.02.2001 року переведений «газозварником 4 розряду» (запис №9а).

Крім того, в матеріалах справи наявні виписки з наказу №212 від 15.12.2008 та №479 від 12.12.2013 ВАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» про результати атестації робочих місць по умовам праці, відповідно до яких ОСОБА_1 підтверджено право на пільговому пенсію за Списком №2.

Отже, період праці з 01.07.1999 року по 01.01.2000 також повинен бути зарахований до пільгового стажу, оскільки підтверджений даними трудової книжки.

Щодо періоду з 01.01.2006 року по 31.12.2006 рік, який зазначений позивачем в позовній заяві, суд зазначає наступне.

З 01.12.2005 року позивач переведений газозварником 4 розряду в ВАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» та до 10.02.2009 працював на цій посаді, відповідно до записів трудової книжки (запис 13-14, а.с. 18). Як вже зазначалось відповідно виписки з наказу №212 від 15.12.2008 ВАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» про результати атестації робочих місць по умовам праці, позивачу підтверджено право на пільговому пенсію за Списком №2.

Відповідач зазначав, що згідно з даними наведеними у Реєстрі застрахованих осіб період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 рік - відсутня інформація про наявність пільгового стажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу за формою ОК-5.

Однак, зазначена підстава для неврахування у пільговий стаж зазначений період спростовуються даними трудової книжки та випискою з наказу про результати атестації робочих місць по умовам праці, а отже період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 рік має бути зарахований до стажу роботи за Списком №2.

Отже, трудовою книжкою, довідкою, виписками з наказів доведено пільговий характер роботи позивача, пільговий стаж позивача на посаді електрозварника, електрогазозварника, газозварника, зварника є більше 12 років 6 місяців, що відповідає необхідним умовам для призначення пільгової пенсії відповідно до п. 2 ч. 2. ст. 114 Закону № 1058-VI та п. "б" ч. 1 статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач протиправно відмовився зарахувати до пільгового стажу позивача певні його періоди, а саме: з 01.09.1981 року по 24.07.1982 рік (навчання), з 03.11.1982 року по 24.10.1985 року (військова служба), періоди роботи з 29.07.1982 року по 03.11.1982 року, з 05.12.1985 року по 10.11.1986 року, з 11.11.1986 року по 20.02.1996 року, з 01.07.1999 року по 01.01.2000 рік, з 01.01.2006 року по 31.12.2006 рік, як наслідок, відмова пенсійного органу призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 є неправомірною.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закон № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 03.06.2019, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку 55 років (21.04.2019), то пенсію, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закон № 1058-IV, необхідно призначити з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку 22.04.2019 року.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття протиправного рішення відповідачем, відповідач прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, протиправно не зараховуючи спірні періоди роботи ОСОБА_1 до пільгового стажу, тому суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде саме зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 певні його періоди, а саме: з 01.09.1981 року по 24.07.1982 рік (навчання), з 03.11.1982 року по 24.10.1985 року (військова служба), періоди роботи з 29.07.1982 року по 03.11.1982 року, з 05.12.1985 року по 10.11.1986 року, з 11.11.1986 року по 20.02.1996 року, з 01.07.1999 року по 01.01.2000 рік, з 01.01.2006 року по 31.12.2006 рік та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №2 з 22.04.2019 року.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

На підставі вищевикладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 червня 2019 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, - з прийняттям в цій частині постанови про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача спірні його періоди.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду за те, що вимоги позивача задоволені, тому витрати позивача по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 1152,60 грн. (а.с.124) підлягають стягненню в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 р. у справі № 200/11405/19-а задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 р. у справі № 200/11405/19-а - скасувати в частині зобов`язання Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 червня 2019 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В цій частині прийняти нову постанову.

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 22.04.2019 року відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із додатковим зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 навчання в технічному училищі №50 м. Курахове Донецької області з 01.09.1981 року по 24.07.1982 рік, військової служби з 03.11.1982 року по 24.10.1985 року, періодів роботи з 29.07.1982 року по 03.11.1982 року, з 05.12.1985 року по 10.11.1986 року, з 11.11.1986 року по 20.02.1996 року, з 01.07.1999 року по 01.02.2001 року, з 01.01.2006 року по 31.12.2006 рік.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 р. у справі № 200/11405/19-а - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в сумі 1152,60 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні 60 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2020 року.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць