Справа № 480/5373/19
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2020 р. Справа №480/5373/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5373/19 за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання бездіяльності, відмови та висновку протиправними, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України яка полягає у не розгляді документів відносно ОСОБА_2 та оформлену листом №4733 від 10.10.2019 про відмову встановлення причинного зв`язку поранення та причини смерті ОСОБА_2 ;
- визнати протиправною відмову Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України у повторному ненаданні висновку про пов`язаність смерті військовослужбовця ОСОБА_2 із виконанням обов`язків військової служби на запит від 25.10.2019;
- визнати протиправним та скасувати висновок Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, оформлений протоколом засідання ЦВЛК ЗС України від 29.11.2019 №3356 про причинний зв`язок поранення та смерті ОСОБА_2 з проходженням військової служби;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України повторно розглянути документи стосовно ОСОБА_2 з урахуванням нового акту службового розслідування про причини та обставини загибелі ОСОБА_2 , наказів №23-РС; №274; №174, сповіщення про смерть №2598 від 09.12.2019, обвинувального акту від 22.07.2016 та скласти висновок (постанову) ЦВЛК ЗС України про пов`язаність поранення, причин смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 з фактичним виконанням обов`язків військової служби під час проведення та забезпечення АТО у відповідності до розділу 21 п.21.5 "б" Наказу Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 про затвердження Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України".
Свої вимоги мотивує тим, що вона є матір`ю загиблого ОСОБА_2 . 29 листопада 2019 року Центральною військово-лікарською комісією Збройних сил України прийнято постанову про причинний зв`язок поранення та смерті ОСОБА_2 з проходженням військової служби, однак позивач з таким висновком не погоджується, оскільки, на його думку, він суперечить об`єктивним обставинам загибелі сина, причинам його смерті та розділу 21 п.21.5 "б" наказу МО України №402 від 14.08.2018.
Враховуючи наведені обставини, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 02.01.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/5373/19, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з 30.01.2020, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Центральна військово-лікарська комісія ЗСУ з позовними вимогами не погодилась, у відзиві на позовну заяву (а.с.59-61) зазначила, що відповідно до абз. 11 п. 10 Наказу МО України № 656 від 11.12.2017, обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, є, зокрема, заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абз. 8 цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком компетентних органів.
Оскільки у Вироку Приморського районного суду м. Маріуполя від 25.11.2019 вказано, що «суд не вбачає підстав вважати, що злочин вчинено у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку, що злочин вчинено щодо особи, яка перебуває у службовій залежності від винного, і що злочин вчинено з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій, оскільки це не випливає з обставин справи і нічим не підтверджується», відповідач не мав правових підстав для прийняття висновку про пов`язаність причин смерті ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби.
Також, Центральна військово-лікарська комісія ЗСУ зауважила на тому, що вимога зобов`язати скласти висновок конкретного змісту, а не просто повторно розглянути питання чи вчинити які-небуть інші дії є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був прийнятий на військову службу до Збройних Сил України за контрактом на посаду старшого солдата - водієм автомобільного взводу роти забезпечення 77 комендатури охорони та обслуговування.
12 листопада 2015 року ОСОБА_2 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних силах України на посадах осіб сержантського складу у військовій частині НОМЕР_1 .
На підставі наказу №295 від 14.12.2015 молодший сержант ОСОБА_2 14 грудня 2015 року вибув у відрядження в зону проведення АТО для виконання службових (бойових) завдань у складі спільного центру у зоні проведення антитерористичної операції терміном з 14.12.2015 "до виконання завдання".
01 березня 2016 року молодший сержант ОСОБА_2 загинув.
Згідно свідоцтва про смерть від 04.03.2016 серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Бердянське, Волновахського району Донецької області (а.с.23).
29 листопада 2019 року Центральною військово-лікарською комісією Збройних сил України прийнято постанову про причинний зв`язок поранення та смерті ОСОБА_2 з проходженням військової служби, оформлений протоколом №3356 від 29.11.2019.
Отже, стверджуючи про правомірність оскаржуваного висновку, ЦВЛК ЗСУ посилається на Вирок Приморського районного суду м. Маріуполя від 25.11.2019 та, як наслідок, відсутність правових підстав для висновків про пов`язаність причин смерті ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби.
Втім, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд не може погодитись з указаними доводами відповідача, з наступних підстав.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється та визначається Законом України Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 №2232-XII.
Відповідно до положень ст. 1 вказаного Закону, військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Частиною 9 цієї ж статті встановлено, що щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Поняття військової служби визначено у статті 2 даного Закону, відповідно до частини першої якої військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже військова служба є однією із складових військового обов`язку.
За приписами п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 був прийнятий на військову службу до Збройних Сил України, з ним укладено контракт.
Загибель ОСОБА_2 при виконанні обов`язків військової служби підтверджується наступними доказами:
- актом службового розслідування обставин загибелі молодшого сержанта ОСОБА_2 згідно якого встановлено, що він загинув під час виконання обов`язків військової служби в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей внаслідок вогнепального поранення (а.с.9-11);
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.10.2019 № 174 про результати службового розслідування (а.с.12-13)
- наказом командира повітряного командування "Центр" по особовому складу від 04.11.2019 №23-РС згідно якого смерть молодшого сержанта ОСОБА_2 пов`язана із виконанням обов`язків військової служби (а.с.14);
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2019 №274 по стройовій частині згідно якого смерть молодшого сержанта ОСОБА_2 пов`язана із виконанням обов`язків військової служби (а.с.15);
- довідкою про безпосередню участь особи в антитерорестичній операції на момент загибелі від 21.03.2019 №104/вп (а.с.17);
- повідомленням про смерть, згідно якого смерть молодшого сержанта ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок вогнепального кульового поранення (а.с.22);
- лікарським свідоцтвом про смерть №849 (а.с.21), висновком судово-медичної експертизи № 804 (а.с.24-25), обвинувальним актом від 22.06.2016 (а.с.27-30).
Про пов`язаність смерті ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби свідчить також той факт, що його смерть настала у робочий день, на території спостережного пункту військової частини, він був у форменому військовому одягу озброєний та екіпірований військовим спорядженням і фактично виконував службові обов`язки на спостережному пункті.
Наведені обставини, на переконання суду, свідчать про пов`язаність причин поранення (смерті) ОСОБА_2 саме з виконанням обов`язків військової служби, а не з проходженням цієї служби.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний висновок ЦВЛК ЗСУ не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є протиправним, а позовні вимоги в частині його скасування та зобов`язання відповідача повторно розглянути документи ОСОБА_2 та скласти висновок (постанову) про пов`язаність поранення, причин смерті з фактичним виконанням обов`язків військової служби є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ, яка полягає у не розгляді документів відносно ОСОБА_2 та відмову відповідача у повторному ненаданні позивачу висновку про пов`язаність смерті військовослужбовця із виконанням обов`язків військової служби на запит від 25.10.2019, суд зазначає наступне.
22.09.2019 адвокат Макаренко Олег Степанович звернувся до Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ із адвокатським запитом стосовно ОСОБА_2 , в якому просив повідомити чи розглядалися на Комісії матеріали щодо ОСОБА_2 та якщо так, то надіслати витяг з протоколу засідання ЦВЛК.
Листом від 10.10.2019 №4733 Центральна військово-лікарська комісія ЗСУ, у відповідь на адвокатський запит, повідомила, що для об`єктивного встановлення причинного зв`язку поранення та причини смерті ОСОБА_2 необхідно надати: постанову про закриття кримінального провадження чи ухвалу (рішення) суду.
25.10.2019 адвокат ОСОБА_3 повторно звернувся до Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ із адвокатським запитом стосовно ОСОБА_2 , в якому просив суд надати висновок ЦВЛК щодо пов`язаності причин смерті ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби (а.с.67)
Листом від 09.12.2019 №5690/1 Центральна військово-лікарська комісія ЗСУ, у відповідь на адвокатський запит, повідомила, що ЦВЛК ЗСУ прийнято постанову про причинний зв`язок поранення та смерті ОСОБА_2 з проходженням військової служби, оформлене протоколом від 29.11.2019 №3356 (а.с.72)
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що Центральною військово-лікарською комісією Збройних сил України вчинялись дії щодо розгляду та відповіді на адвокатські запити ОСОБА_3 в строки та порядку, передбаченому нормами чинного законодавства, а відтак позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання бездіяльності, відмови та висновку протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати висновок Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, оформлений протоколом засідання ЦВЛК ЗС України від 29.11.2019 №3356 про причинний зв`язок поранення та смерті ОСОБА_2 з проходженням військової служби.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик