Справа № 333/3933/19
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3933/19
Провадження № 2-а/333/6/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

представників позивача Біюн О.Ю., Прінь В.О., відповідача ОСОБА_1 , його представника адвоката Железняк А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою Комунарського районного відділу у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

10.07.2019 року позивач Комунарський РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

21.03.2019 року співробітниками Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході перевірки законності його перебування на території України, зі слів відповідача було встановлено, що він прибув в Україну у 2003 році по паспорту громадянина Республіки Узбекистан, з приватною метою.

На період в`їзду ОСОБА_1 на територію України, порядок в`їзду в Україну та виїзду з України іноземців визначався Правилами в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 129.12.1995 року № 1074. Ці Правила визначали порядок в`їзду в Україну, виїзду з України і транзитного проїзду через її територію іноземців та осіб без громадянства (іноземців та осіб без громадянства). Відповідно до п. 19 Правил іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами. Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком виїзду 0 термін не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами.

Згідно з перевіркою за даними системи «Аркан», інформація про перетин ОСОБА_1 у період з 2003 року державного кордону України відсутня. Таким чином, відповідно до пояснення відповідача, він з 2003 року перебуває з порушенням строку перебування встановленого законодавством України для іноземних громадян, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду.

У зв`язку із ухиленням від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області 21.03.2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП. Складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 138118 від 21.03.2019 року та винесено постанову ПН МЗП 138118 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Штраф ОСОБА_1 сплачено.

Позивач зазначає, що громадянин ОСОБА_1 не має жодної з обставин, на підставі яких, відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» він не може бути примусово повернений за межі України. Вказує, що ОСОБА_1 своїми діями порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Враховуючи, що відповідач своїми діями порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 21.03.2019 року Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення № 3 про примусове повернення до країни походження громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З тих підстав, що відповідач незаконно перебуває на території України, його дії порушують законодавство про правовий статус іноземців без громадянства, підстави для перебування в Україні відсутні, відсутнє достатнє фінансове забезпечення для покриття витрат, пов`язаних з перебуванням в Україні, 21.03.2019 року начальником Комунарського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення про заборону ОСОБА_1 подальшого в`їзду в України на три роки, до 21.03.2022 року.

Рішення № 3 від 21.03.20198 року про примусове видворення до країни походження або третьої країни відповідач не оскаржував.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» громадянин ОСОБА_1 зобов`язався покинути територію України у термін до 19.04.2019 року.

Згідно з інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 0.184-16266/0/15-19 від 03.05.2019 року (щодо відсутності інформації про перетин державного кордону України у напрямку «Виїзд»), перевірки системи «Аркан» від 09.07.2019 року, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 вищезазначене рішення не виконав та знаходиться на території України незаконно. Дії відповідача грубо порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

На підставі вищевикладеного, просить громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусово видворити за межі України.

Ухвалою суду від 11.07.2019 року позовну заяву прийнято до судового розгляду та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відзиву на позов відповідачем не надано.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Представник відповідача в обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що позивачем не надано документів на підтвердження особи відповідача, надана позивачем довідка про особу, складена зі слів відповідача та є неналежним документом, крім того у позовній заяві не зазначено до якої саме країни необхідно видворити відповідача, що в подальшому призведе до труднощів з виконанням рішення.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Судом встановлено, що 21.03.2019 року співробітниками Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на території України без жодних документів, які б давали йому право на перебування в Україні (а.с. 14).

В ході перевірки законності перебування на території України громадянина ОСОБА_1 , зі слів останнього, було встановлено, що він прибув в Україну у 2003 році по паспорту громадянина Республіки Узбекистан, з приватною метою (а.с. 15-16).

Особу відповідача було встановлено відповідно до п. 2.4 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою, в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 133 від 17.02.2017 року.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

На період в`їзду ОСОБА_1 на територію України, порядок в`їзду в Україну та виїзду з України іноземців визначався Правилами в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 року № 1074.

Відповідно до статті 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Узбекистан про умови взаємних поїздок громадян від 12.10.2000 року, громадяни держави, однієї сторони можуть в`їжджати, виїжджати, прямувати транзитом та перебувати на території держави іншої сторони без віз з дотриманням правил перебування і прописки (реєстрації), що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди.

Згідно з перевіркою за даними системи «Аркан», інформація про перетин ОСОБА_1 у період з 2003 року державного кордону України відсутня. Таким чином, відповідно до пояснення відповідача, він з 2003 року перебуває з порушенням строку перебування встановленого законодавством України для іноземних громадян, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду (а.с. 17-18).

21.03.2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП України. Складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 138118 від 21.03.2019 року та винесено 21.03.2019 року постанову ПН МЗП 138118 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Штраф ОСОБА_1 сплачено (а.с. 11-13)

Враховуючи, що ОСОБА_1 своїми діями порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, не має жодної з обставин, на підставі яких, відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» він не може бути примусово повернений за межі України, на підставі статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 21.03.2019 року Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення № 3 про примусове повернення до країни походження громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з п. 7 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 (Далі Закон № 3773) іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Нормою ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

21.03.2019 року Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення № 3 про примусове повернення до країни походження громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З тих підстав, що відповідач незаконно перебуває на території України, його дії порушують законодавство про правовий статус іноземців без громадянства, підстави для перебування в Україні відсутні, відсутнє достатнє фінансове забезпечення для покриття витрат, пов`язаних з перебуванням в Україні, 21.03.2019 року начальником Комунарського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення про заборону ОСОБА_1 подальшого в`їзду в України на три роки, до 21.03.2022 року.

Рішення № 3 від 21.03.2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни відповідач не оскаржував.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» громадянин ОСОБА_1 зобов`язався покинути територію України у термін до 19.04.2019 року.

З метою контролю за виконанням вищезазначеним іноземним громадянином рішення про примусове повернення, Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було надіслано запит до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Згідно з інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 0.184-16266/0/15-19 від 03.05.2019 року щодо відсутності інформації про перетин державного кордону України у напрямку «Виїзд»), перевірки за даними системи «Аркан» від 09.07.2019 року, громадянин Республіки ОСОБА_1 вищезазначене рішення не виконав та знаходиться на території України незаконно.

Дії громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 грубо порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до імперативних приписів статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 46 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення за межі території України.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Судом встановлено, що на цей час громадянин Республіки Узбекистану ОСОБА_1 не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, які потребує додаткового захисту.

Крім того, відповідач не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що громадянин Республіки Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно перебуває в Україні, не має законного джерела існування, власності та родинних зв`язків на території України, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 246, 250, 288, 289, 371 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Комунарського районного відділу у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити рішення до негайного виконання в частині примусового видворення відповідача за межі України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 24 лютого 2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик