Справа № 826/4961/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Київ №826/4961/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У березні 2018р. позивач звернулась до суду з позовом до ГУ ПФУ в м. Києві, в якому просить визнати протиправними дії відповідача і зобов`язати відповідача:

- зарахувати у стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку - 23р. 10м. 3д. та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% період роботи на посадах консультанта та старшого консультанта Верховного Суду України з 19.10.1993 по 01.11.1994 включно;

- здійснити перерахунок і виплату (з урахуванням раніше виплачених сум та індексу інфляції) щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №390 від 30.08.2017, починаючи з моменту звернення за отриманням щомісячного довічного грошо-вого утримання судді у відставці (з 22.08.2017).

Підставою позову є неправильне обчислення відповідачем стажу роботи позивача, який дає право на отримання довічного грошового утримання у розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, внаслідок не врахування періоду роботи позивача у Верховному Суді України з 19.10.1993 по 01.11.1994 на посаді консультанта і старшого консультанта відділу по розгляду скарг на судові рішення в порядку нагляду. Зазначає, що з у рахуванням цього стажу та стажу роботи на посаді судді Подільського районного суду міста Києва з 02.11.1994 по 27.08.2017 її стаж роботи становить 23р. 10м. 3д. Вважає, що такі дії відповідача не відповідають вимогам ст. 43 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів", п. 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" та призвели до виплати їй грошового утримання у меншому розмірі (84%).

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити в позові з тих підстав, що стаж роботи позивача на посаді консультанта відділу по розгляду скарг на судові рішення в поряд-ку нагляду Верховного Суду України з 19.10.1993 по 16.05.1994 не враховані відповідачем, оскільки зазначена посада не передбачена ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань від сторін до суду не надійшло.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач 02.11.1994 обрана суддею Подільського районного суду міста Києва, що не заперечується відповідачем і підтверджується записами №№15, 16 на сторінках 10-13 трудо-вої книжки позивача НОМЕР_1 та зазначено у рішенні Вищої ради правосуддя від 15.08.2017 №2427/0/15-17 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Подільського районного суду міста Києва у відставку", копії яких наявні у справі.

Згідно з копією рішення Вищої ради правосуддя від 15.08.2017 №2427/0/15-17 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Подільського районного суду міста Києва у від-ставку" позивача звільнено з посади судді Подільського районного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У трудовій книжці позивача НОМЕР_1 на сторінках 42, 43, копії яких наявні у справі, зроблено запис №24 від 21.08.2017 про відрахування позивача зі штату Подільського районного суду міста Києва.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що визнається обома сторонами.

Позивач звернулася до відповідача із заявою щодо врахування допомоги на оздоров-лення, зазначеної у довідці від 30.08.2017 №390 про суддівську винагороду. Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 21.09.2017 №54117/04, копія якого наявна у справі, позивачу надано відповідь на її звернення.

У цьому ж листі позивачу повідомлено про те, що до стажу роботи на посаді судді не зарахований період з 19.10.1993 по 16.05.1994 на посаді консультанта відділу по розгляду скарг на судові рішення в порядку нагляду Верховного Суду України, оскільки зазначена посада не передбачена ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Робота позивача на посадах консультанта і старшого консультанта відділу по розгляду скарг на судові рішення в порядку нагляду Верховного Суду України у період з 19.10.1993 по 01.11.1994 відповідачем не заперечується і підтверджується записами №№10-12, 15 на сторінках 8-11 трудової книжки позивача НОМЕР_1 , копії яких наявні у справі.

Спірні правовідносини виникли у сфері соціального (пенсійного) забезпечення судді і стосуються обчислення стажу роботи на посаді судді.

Статтею 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, п. 25 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону (у тій же редакції) передбачено, що в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддів-ської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41-45, ст. 529; 2015р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Абзацом 4 п. 34 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону (у тій же редакції) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Як встановив суд, позивач пішла у відставку у 2017р., тобто після набрання чинності вищевказаним Законом, тому розмір її щомісячного довічного грошового утримання стано-вив 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" та збільшувався на 2 відсотки грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.

У свою чергу п. 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", який кореспондується з абзацом 4 п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як встановив суд, позивач була обрана на посаду судді у листопаді 1994р., тому за нею зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів".

Частиною 4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів" виз-начено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та респуб-лік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Судом встановлено, що стаж роботи позивача на посаді судді з 02.11.1994 по 21.08.2017 становить 22р. 9м. 20д., стаж роботи позивача на посадах консультанта і старшого консультанта відділу по розгляду скарг на судові рішення в порядку нагляду Верховного Суду України з 19.10.1993 по 01.11.1994 - 1р. 13д., що не заперечувалося відповідачем.

Суд бере до уваги надану позивачем копію рішення Вищої ради юстиції від 19.06.2016, яким період роботи особи на посадах у Верховному Суді України з квітня 1990р. по березень 1998р., у т.ч. на посаді консультанта відділу по розгляду скарг на судові рішення в порядку нагляду, аналогічній посаді, яку обіймала позивач у відповідний період (19.10.1993 - 16.05.1994), включено до стажу, що дає право на відставку судді. Даний доказ відповідачем не заперечувався.

При цьому, беручи до уваги дане рішення, суд зважає на висновок Верховного Суду у постановах від 09.11.2018 у справі №766/7021/17, від 11.12.2018 у справі №522/5168/17 про те, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звіль-нення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Також, суд зважає на те, що жодних підстав неврахування періоду роботи позивача на посаді старшого консультанта вказаного відділу з 16.05.1994 по 01.11.1994 відповідач не зазначав ні у листі від 21.09.2017, а ні у відзиві на позов.

З урахуванням викладеного, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача у враху-ванні стажу роботи позивача на посаді консультанта і старшого консультанта відділу по розгляду скарг на судові рішення в порядку нагляду Верховного Суду України у період з 19.10.1993 по 01.11.1994, оскільки відповідачем не було враховано приписи положень п.п. 25, 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", п. 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", ст. 43 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів", які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Інших заперечень і підстав неврахування зазначених позивачем періодів роботи до стажу роботи на посаді судді відповідач не навів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у врахуванні періоду роботи позивача на посадах консультанта та старшого консультанта відділу по розгляду скарг на судові рішення в порядку нагляду Верховного Суду України з 19.10.1993 по 01.11.1994 включно.

Вирішуючи вимогу про зобов`язання відповідача вчинити дії, суд, окрім наведених вище обставині і мотивів, зважає на таке.

Згідно із ст. 7 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів" (у редак-ції, чинній на час обрання позивача суддею) право на зайняття посади судді районного (місь-кого), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

На час розгляду цієї справи сформувалась стала судова практика, згідно з якою право на зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу роботи в галузі права до двох років (фактичний стаж за юридичною спеціальністю) мають судді, яких було обрано на посаду судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону вперше згідно з вимогами, встановленими Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів" на день їх обрання (рішення Верховного Суду від 03.07.2019 №9901/140/19), що, також підтверджується спільним листом Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України від 05.11.2018 №41783/0/9-18, №2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878.

З огляду на викладене, стаж роботи позивача на вищевказаних посадах у Верховному Суді України у період з 19.10.1993 по 01.11.1994 - 1р. 13д., який пов`язаний з роботою за юридичною спеціальністю, підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.

Зважаючи на досліджені судом докази і наведені мотиви, суд зазначає, що загальний стаж позивача, який дає право на отримання довічного грошового утримання, становив 23р. 10м. 3д., у зв`язку з чим розмір довічного грошового утримання становив 86%.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату (з урахуванням раніше виплачених сум та індексу інфляції) щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% заробіт-ної плати працюючого на відповідній посаді судді згідно з довідкою про суддівську винаго-роду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №390 від 30.08.2017, починаючи з моменту звернення за отриманням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - з 22.08.2017.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати вказаний стаж, то суд не вбачає підстав для задоволення цієї вимоги, оскільки належним і ефективним способом захисту і поновлення порушеного права позивача на отримання довічного грошового утримання у розмірі 86% є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату такого утримання (з урахуванням раніше виплачених сум та індексу інфляції), з приводу чого суд зробив висновок вище, констатувавши необхідність включення спірного стажу до стажу роботи на посаді судді.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що позов підлягає частковому задоволенню.

З огляду на задоволення позову та згідно із ст. 139 КАС України судовий збір у сумі 704,80 грн., сплачений позивачем за подання даного позову, підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 469,87 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 241-246, 257-263 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у врахуванні періоду роботи ОСОБА_1 на посадах консультанта і старшого консультанта відділу по розгляду скарг на судові рішення в порядку нагляду Верховного Суду України з 19.10.1993 по 01.11.1994 включно.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок і виплату (з урахуванням раніше виплачених сум та індексу інфляції) ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% заробіт-ної плати працюючого на відповідній посаді судді згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №390 від 30.08.2017, починаючи з моменту звернення за отриманням щомісячного довічного грошо-вого утримання судді у відставці - з 22.08.2017.

4. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в іншій частині.

5. Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 469,87 грн. (чотириста шістдесят дев`ять гривень 87 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві;

04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня її складення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко