Справа № 160/4711/19
Суддя: Гриців Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 лютого 2020 року

м. Київ

Справа № 160/4711/19

Провадження № 11-46за20

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Гриціва М.І.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

перевірила заяву ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДСНСУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, та

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

визнати протиправною відмову ГУ ДСУ в оформленні і направленні до ГУ ПФУ довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року;

зобов`язати ГУ ДСНСУ оформити та направити до ГУ ПФУ довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року з включенням додаткових видів грошового забезпечення: 50 відсоткової надбавки за особливості проходження служби, 10 відсоткової надбавки за службу (роботу) в умовах режимних обмежень, 40 відсоткової премії.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 27 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовив.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 02 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції залишив без змін

Позивач не погодився із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції і подав касаційну скаргу.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 27 грудня 2019 року на підставі пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відмовив у відкритті касаційного провадження. Підставою для цього стало подання скарги на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

30 січня 2020 року ОСОБА_1 надіслав на адресу Великої Палати Верховного Суду заяву, у якій просить скасувати рішення судів першої і другої інстанцій та направити справу на новий розгляд.

Прохання мотивує тим, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду помилково йому відмовив у відкритті касаційного провадження, оскільки ця справа містить виключну правову проблему, а отже, справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Зі змісту та спрямованості аргументів заяви ОСОБА_1 можна узагальнити, що її автор насправді пропонує, щоб Велика Палата Верховного Суду проревізувала і переглянула ухвалу касаційного суду від 27 грудня 2019 року про відмову у відкритті касаційного провадження, відкрила касаційне провадження й здійснила касаційний перегляд касаційної скарги скаржника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За правилами частин третьої-шостої статті 346 цього Кодексу суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо

така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду;

якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Згідно зі статтею 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Не допускається касаційне оскарження судового рішення першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Із наведеного нормативного процесуального регулювання випливає, що ухвала суду касаційної інстанції про відмову у відкритті касаційного провадження є остаточною, вона не є тим видом судового рішення, що підлягає оскарженню, а Велика Палата Верховного Суду не є тим судовим органом, який має процесуальні повноваження переглядати судові рішення суду касаційної інстанції за правилами касаційного провадження та здійснювати відповідні процесуальні дії після такого перегляду.

Доводи і аргументи заяви ОСОБА_1 не спростовують правових висновків зазначених рішень.

У зв`язку зі сказаним варто послатися також на рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», який у пункті 24 цього рішення наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12 жовтня 1978 року), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

Отже, заява ОСОБА_1 є неприйнятною, а тому її разом з доданими до неї матеріалами слід повернути скаржнику.

Керуючись статтями 24, 346, 365 КАС Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 рок, постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Заяву та додані до неї матеріали повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: Н. О. Антонюк В. С. Князєв

Т. О. Анцупова Н. П. Лященко

С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко

В. В. Британчук В. В. Пророк

Д. А. Гудима Л. І. Рогач

В. І. Данішевська О. С. Ткачук

Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич

О. С. Золотніков О. Г. Яновська