Справа № 826/14624/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

26 лютого 2020 року м. Київ№ 826/14624/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю

секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового

провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГромадської бюджетної комісії м. Києва другого скликання
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Київська міська рада
провизнання протиправним та скасування рішення Громадської бюджетної комісії м. Києва
представники учасників справи:позивача: Коротченко Д.В. , Архіпов О.Ю. ; відповідача - не з`явився; третьої особи - Кузьменкова С.П .
ВСТАНОВИВ:

07.09.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Громадської бюджетної комісії м. Києва другого скликання (по ухвалі -відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Київської міської ради (надалі - третя особа), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Громадської бюджетної комісії міста Києва другого скликання від 30.08.2018, яке оформлене пунктом 3 Протоколу Громадської бюджетної комісії міста Києва другого скликання від 30.08.2018 в частині: (1) зняття проектів № 996, № 550, № 1212 з голосування; (2) занесення авторів проектів № 996, № 550, № 1212 до списку не доброчесних авторів; та (3) винесення попереджень співавторам проектів № 996, № 550, № 1212.

В якості обґрунтування позову позивач зазначив, що прийняте відповідачем рішення порушує право позивача на участь у проекті «Громадський бюджет» як уповноваженого автора проектів. Зокрема, позивач зазначає, що у 2017 році на підставі рішення Київської міської ради № 787/1791 від 22.12.2016 затверджено Положення про громадський бюджет м. Києва, за умовами якого створено проект «Громадський бюджет міста Києва»; даний проект передбачає можливість виділення частини бюджетних коштів міста на реалізацію запропонованих активними громадянами соціальних проектів, які пройшли відповідну електронну реєстрацію, погодження та набрали найбільшу кількість голосів за результатами конкурсного голосування серед мешканців міста; виявивши бажання взяти участь у проекті «Громадський бюджет міста Києва», ОСОБА_1 став уповноваженим автором проектів, фінансування реалізації яких планувалося зробити за рахунок коштів місцевого бюджету, а саме проектів: № 550, зареєстровано на сайті Громадський бюджет 06.06.2018, щодо створення студії «ED Creators», лідер проекту - ОСОБА_6 , учасники проекту - ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; № 996 , зареєстровано на сайті Громадський бюджет 06.06.2018, щодо створення програми «School+», лідер проекту - ОСОБА_6 ; № 1212 , зареєстровано на сайті Громадський бюджет 06.06.2018, щодо створення платформи «EdTech GO», лідер проекту - ОСОБА_1 ; для реалізації та контролю за виконанням проектів «Громадський бюджет міста Києва» створено спеціальний постійно діючий колегіальний орган - Громадську бюджетну комісію; рішенням Громадської бюджетної комісії другого скликання від 30.08.2018 за результатами розгляду скарги на проекти № 550, № 1212, № 996 було прийнято рішення зняти вказані проекти з голосування, занести авторів проектів до списку недоброчесних авторів, винести попередження співавторам проектів; за результатами розгляду апеляції позивача на оскаржуване рішення до вищого органу - Міської робочої групи, винесено рішення про залишення апеляції позивача без задоволення, а оскаржуване рішення без змін; норми Положення про громадський бюджет міста Києва передбачають пряму заборону учасникам Громадського бюджету надавати громадянам, які голосують за проект, неправомірну вигоду; до Громадської бюджетної комісії надійшла скарга, у якій скаржник зазначив про те, що йому відомі факти підкупу голосів по команді проектів організації «Шоста влада» (проекти № № 996, 550, 1212, 1012, 1058), де за один голос дають 15 гривень (на підтвердження вказаного додано скріншоти переписки з месенджерів); проте, скріншоти містили переписку двох невідомих осіб щодо влаштування Wi-fi в університетах та іншу переписку, з якої неможливо встановити предмет розмови; також на скріншотах відсутня інформація, яка б підтверджувала, що у електронному спілкуванні бере участь саме учасник Громадського бюджету або позивач; відтак, в рамках розгляду скарги комісія не встановила суб`єктний склад осіб, зазначених в переписці, їх статус та передчасно прийняла рішення на підставі припущень; до того ж, як вбачається з даних, внесених до протоколу, головуючим засідання Громадської бюджетної комісії м. Києва був ОСОБА_11 , проте, за даними сайту ГО «Сонячний промінь» керівником організації є ОСОБА_12 , а уповноваженими особами - ОСОБА_2., ОСОБА_3; відтак, ОСОБА_11 не є особою, яка мала право брати участь у засіданні Громадської бюджетної комісії м. Києва; на засіданні Громадської бюджетної комісії не приймалося рішення про задоволення скарги скаржника, а тому комісія була позбавлена права виносити на голосування питання про зняття проектів з голосування та віднесення учасників до складу недоброчесних.

14.09.2018 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/14624/18 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 04.10.2018.

Вказаної дати Окружним адміністративним судом м. Києва було оголошено перерву у справі до 01.11.2018.

31.10.2018 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 4 Положення про громадський бюджет м. Києва скарга щодо можливого порушення етичних правил та відповідні докази надсилаються в електронній формі на офіційну електронну пошту ГБК, що зазначена в електронній системі; ГБК розглядає скаргу на своєму засіданні у 7-денний строк з дня її отримання із запрошенням на засідання скаржника та особи, чиї дії оскаржуються; на електронну адресу ГБК надійшла скарга від ОСОБА_13 , в якій зазначається про порушення етичних правил позивачем, а саме спробу підкупу громадян за отримані голови в рамках Громадського бюджету; за результатами обговорення скарги, члени ГБК прийшли до висновку, що факти, які викладені в скарзі, підтвердились, таким чином, ГБК приймаючи оскаржуване рішення діяла в межах та згідно з Положенням; крім того, на засіданні ГБК був примутній ОСОБА_14 , який підтвердив, що він дійсно писав повідомлення та особисто пропонував винагороду за зібрані голоси, що підтверджується відеозаписом від 30.08.2018 (1:27:00-1:29:18); щодо тверджень позивача про те, що ОСОБА_11 не мав повноважень на участь у засідання, то варто звернути увагу, що відповідно до ч. 13 ст. 6 Положення про громадський бюджет м. Києва повноважним учасником ГБК на її засіданні є керівник організації, або її уповноважений представник; уповноважений представник представляє організацію на засіданні ГБК на підставі письмової довіреності; 22.05.2018 ГО «Сонячний промінь» видана письмова довіреність на ім`я ОСОБА_11 для представлення ГО «Сонячний промінь» на засіданнях ГБК; натомість інформація з сайту, на яку посилається позивач, є застарілою.

В судовому засіданні 01.11.2018 представник третьої особи надав пояснення на позовну заяву, відповідно до яких останній заперечує проти задоволення позовних вимог.

01.11.2018 Окружним адміністративним судом м. Києва оголошено перерву у справі до 29.11.2018.

16.11.2018 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що відповідачем в рамках розгляду справи не спростовано того, що рішення про застосування до позивача заходів впливу було прийняте лише на підставі скріншотів переписки у програмі viber та месенджера програми facebook, з яких неможливо встановити, що позивач або інший учасник громадського бюджету здійснюють підкуп голосів; натомість, позивач категорично не погоджується з тим, що ним особисто під час розгляду справи на засіданні був визнаний факт того, що він пропонував неправомірну вигоду за голосування, адже, позивач навпаки наголошував на тому, що дії особи, яка здійснювала переписку не можна кваліфікувати як підкуп; під час прийняття оскаржуваного рішення комісією не прийнято до уваги доводи позивача про те, що особа, задіяна у переписці, мала отримати грошові кошти за те, що буде агітувати людей проголосувати за проекти, за кожну людину, яку вдасться переконати, агітатор отримував би по 15 гривень; мова жодним чином не йшла про те, що особі, яка проголосувала, обіцяли заплатити 15 гривень; більше того, посилання відповідача на те, що на засіданні ГБК був присутній ОСОБА_14 , який підтвердив, що він дійсно писав повідомлення та особисто пропонував винагороду за зібрані голоси, не може вважатися належним доказом, адже дана особа не є учасником жодного з оскаржуваних проектів, не мала до них відношення.

29.11.2018 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.01.2019.

Судовими повістками про виклик від 25.01.2019 викликано представників сторін у судове засідання на 22.02.2019.

29.01.2019 до Окружного адміністративного суду м. Києва від третьої особи надійшли додаткові пояснення, у яких остання зазначає, що Громадська бюджетна комісія є особливим інструментом розвитку місцевої демократії, що сприяє розвитку місцевого самоврядування, громадської активності, основним завданням якої визначено залучення учасників бюджетного процесу до публічних консультацій; створення та діяльність ГБК не фінансується з місцевого бюджету; члени ГБК виконують свою роботу безоплатно, на громадських засадах, витрати, необхідні для виконання своїх обов`язків, здійснюють за власний рахунок; склад ГБК тимчасовий, формується вона щорічно шляхом проведення конкурсу із застосуванням електронної системи; очевидно, що ГБК не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, не має статусу будь-якого суб`єкта, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства; ГБК не делеговано жодних повноважень, які можуть розглядатися як владні управлінські функції; крім того, рішення ГБК другого скликання стосуються відповідного бюджетного року, а тому чинність рішень у часі поширюється на проекти на відповідний рік; яким чином буде здійснено поновлення начебто порушених прав позивача, які виникли між позивачем та відповідачем стосовно Громадського бюджету 2018 року, голосування за проекти якого закінчено, не вбачається можливим та реальним для виконання.

Судових засіданнях 22.02.2019 та 21.03.2019 судом по справі оголошувалась перерва.

11.04.2019 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача та представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи № 826/14624/18 в порядку письмового провадження.

11.04.2019 Окружним адміністративним судом м. Києва, зважаючи на клопотання представників сторін, у відповідності до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Київської міської ради від 22.12.2016 № 787/1791 було затверджено Положення про громадський бюджет міста Києва.

З метою реалізації можливостей, наданих вказаним рішенням, було зареєстровано ряд проектів, серед яких наступні: № 550 ІТ (Інформаційні технології), лідер проекту - ОСОБА_6, команда проекту - ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; № 996 ІТ (Інформаційні технології), лідер проекту - ОСОБА_6 , команда проекту - ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ; № 1212 ІТ (Інформаційні технології), лідер проекту - ОСОБА_1 .

Протоколом засідання Громадської бюджетної комісії м. Києва другого скликання від 30.08.2018 було ухвалено зняти проекти № № 996, 550, 1212 з голосування та занести авторів проектів ОСОБА_6 та ОСОБА_1 до списку недоброчесних авторів терміном на 1 рік.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Громадської бюджетної комісії м. Києва, позивач звернувся з відповідним позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 свого рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції від 07.06.2018) суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З системного аналізу положень наведених норм вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень або іншим суб`єктом при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таким чином, суд під час розгляду справи повинен встановити, що саме суб`єктом владних повноважень або іншим суб`єктом при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства було порушено права позивача.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

З логічно-конструктивного аналізу викладеного вище вбачається, що інший суб`єкт буде вважатися таким, який здійснює публічно-владну управлінську функцію, якщо він виконує в рамках правовідносин, що є предметом розгляду, покладені на нього Конституцією України або законами України завдання, або делеговані владними суб`єктами повноваження.

Проте, ані Конституцією України, ані іншим законом України не визначено завдань Громадської бюджетної комісії міста Києва.

В частині делегованих Київською міською радою повноважень Громадській бюджетній комісії варто зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» делеговані повноваження - це повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Бюджетного кодексу України Міністерство фінансів України доводить Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям, виконавчим органам відповідних місцевих рад особливості складання розрахунків до прогнозів місцевих бюджетів та проектів місцевих бюджетів.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевих рад складають прогнози місцевих бюджетів та проекти місцевих бюджетів.

Проект місцевого бюджету на плановий бюджетний період ґрунтується на показниках, визначених у прогнозі місцевого бюджету, схваленому у році, що передує плановому.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Як вбачається з п. 2.1 рішення Київської міської ради ід 22.12.2016 № 787/1791, під час формування бюджету міста Києва на 2018 рік та наступні бюджетні періоди щорічно у рамках громадського бюджету у проекті бюджету у межах відповідних бюджетних програм передбачати кошти для реалізації громадських проектів, відібраних відповідно до Положення, затвердженого пунктом 1 цього рішення.

Основні вимоги до організації і запровадження громадського бюджету міста Києва як інструменту розвитку демократії за допомогою інформаційно-комунікаційних технологій (електронна демократія) визначено Положенням про громадський бюджет міста Києва, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22.12.2016 № 787/1791.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Положення про громадський бюджет міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.12.2016 № 787/1791 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), громадська бюджетна комісія - це постійно діючий колегіальний орган, який складається з громадських об`єднань та благодійних організацій, обраних до складу ГБК шляхом голосування. ГБК від імені громадськості контролює реалізацію етапів ГБ, роботу та розвиток електронної системи, дотримання етики, є органом, що здійснює розгляд скарг будь-яких сторін - учасниць ГБ на будь-якому з етапів ГБ, затверджує результати голосування.

Відповідно до п. 11 ст. 6 Положення про громадський бюджет міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.12.2016 № 787/1791, до повноважень ГБК належить: 1) супроводження ГБ на всіх його етапах, зокрема, здійснення громадського контролю за реалізацією цього Положення; 2) розгляд спірних ситуацій, що виникають на всіх етапах ГБ, а також розгляд звернень, скарг; 3) ухвалення рішень про прийняття проектів до голосування (за результатами розгляду відповідних скарг щодо результатів експертизи); 4) розгляд справ щодо дотримання учасниками ГБ правил етики та застосування до порушників заходів впливу, передбачених цим Положенням; 5) затвердження списку проектів-переможців; 6) здійснення аналізу практики реалізації ГБ та надання пропозицій та рекомендацій щодо вдосконалення механізму ГБ, а також ініціювання перед Київським міським головою питань щодо заохочення посадових та службових осіб місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що задіяні у реалізації ГБ; 7) участь у підготовці проекту параметрів ГБ на наступний період; 8) погодження проекту плану заходів з проведення інформаційно-просвітницької кампанії; 9) погодження питань, які стосуються функціонування та розвитку електронної системи, зокрема питань, передбачених в частині п`ятій статті 2 цього Положення; 10) здійснення моніторингу реєстру доброчесності, а також ведення списку недоброчесних.

Отже, як вбачається з вищевикладеного, та з урахуванням повноважень Громадської бюджетної комісії м. Києва, на думку суду, Київською міською радою не делеговано Громадській бюджетній комісії повноважень, які би носили публічний владний управлінський характер. Натомість, Громадська бюджетна комісія м. Києва є особливим інструментом розвитку місцевої демократії, що сприяє розвитку місцевого самоврядування, громадської активності, але ніяким чином реально не здійснює розпорядження місцевим бюджетом, оскільки такі рішення приймаються виключно Київською міською радою, і конкретно в рамках погоджених Київською місцевою радою сум здійснюється використання коштів для цілей Громадського бюджету.

Подібна правова позиція в питанні «відсутності здійснення владних управлінських функцій, що є підставою для закриття провадження у справі» викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 346/4929/16-а.

З врахуванням всього наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, зважаючи на предметну юрисдикцію та характер правовідносин у цій справі, суд вважає, що даний спір непідвідомчий адміністративному суду, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі № 826/14624/18 за позовом ОСОБА_1 - закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.С. Пащенко