Справа № 520/12918/19
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

26 лютого 2020 р. Справа № 520/12918/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єгупенка В.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Харкові заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про ухвалення додаткового рішення по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вул. Ярослава Мудрого, 26, м. Харків), третя особа - ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 вищевказаний адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області ВП № 58768039 від 18.11.2019 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду.

18.02.2020 до суду надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення на користь позивача з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області витрат зі сплати збору за подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

З аналізу наведеної вище норми права вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок розподілу судових витрат встановлений ст. 139 КАС України.

Положеннями ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, що підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених позивачем судових витрат, суд виходить з системного аналізу ст. 139 КАС України та статусу позивача.

В межах спірних правовідносин, позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області є суб`єктом владних повноважень. При цьому, позивач по справі не є особою, яка звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з позивача лише здійснені ним документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Тобто, суб`єкту владних повноважень не мають компенсуватися витрати на сплату судового збору, правову допомогу, витрати, пов`язані із прибуттям до суду, та інші судові витрати, крім зазначених вище витрат на доказування, оскільки суб`єкт владних повноважень повинен нести усі ризики, пов`язані з прийняттям ним рішень, вчиненням дій чи допущенням бездіяльності, у тому числі необхідність відстоювати правомірність своєї поведінки в адміністративному суді.

Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних відносинах із владою.

Тому, такий вид судових витрат, як судовий збір, суб`єкту владних повноважень поверненню не підлягає.

Враховуючи, що позивачем витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, не здійснювались, підстави для розподілу судових витрат, в частині стягнення на його користь судового збору, відсутні, а тому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 248, 256, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про ухвалення додаткового рішення по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вул. Ярослава Мудрого, 26, м. Харків), третя особа - ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про скасування постанови - відмовити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Єгупенко