Справа № 1.380.2019.006269
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006269
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.,

представників позивача Шейхета М.Г., Шнира Я.Б.,

представника відповідача Шмигельського В.Я.,

представника третьої особи Кабінету Міністрів України Курси О.С.,

представника третьої особи Управління культури Тернопільської ОДА Пелехатого Я.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу

до Гусятинської селищної ради

третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Кабінету Міністрів України,

третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Управління культури Тернопільської обласної державної адміністрації

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов Представництва американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу, у якому позивач просить визнати протиправною бездіяльність Гусятинської селищної ради щодо невиконання вимог Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» в частині п. 3 щодо місць давніх поховань - єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області; зобов`язати Гусятинську селищну раду виконати вимоги Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» в частині п. 3 щодо місць давніх поховань - єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» затверджено додаткові заходи щодо збереження місць давніх поховань у населених пунктах України.

Відповідно до наказу Управління культури обласної державної адміністрації від 27.01.2010 № 16 залишки давніх поховань єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області, взяті на облік як щойно виявлений об`єкт культурної спадщини (копія лита Тернопільської ОДА від 16.01.2018 № 17).

З метою отримання інформації щодо виконання вимог розпорядження від 20.07.1998 № 604-р позивач неодноразово звертався до відповідача з запитами про надання інформації про те, яка робота (заходи) проведені Гусятинською селищною радою відповідно до п. 3 розпорядження КМУ щодо місць давніх поховань - єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області.

Відповідачем не вжито і не вживаються жодні заходи, спрямовані на виконання вимог Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» щодо місць давніх поховань - єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області, межі кладовища не встановлюються, жодна організація їх обстеження та вивчення не здійснювала, не проводиться робота з вивчення стану закритого кладовища, в тому числі кладовищ національних меншин, не здійснюються заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження.

Згідно ухвали від 27 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, призначено підготовче засідання на 24.12.2019.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 20.12.2019 № 04-08/632 покликається на те, що на виконання п.3 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» передбачало проведення певних робіт з вивчення стану закритих кладовищ, у тому числі кладовищ національних меншин та місць масового розстрілу населення у роки Великої Вітчизняної війни, та здійснення заходів щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження, які проводились Гусятинською селищною радою в основному у період 1998-1999 рр. Разом з тим, розпорядження від 20.07.1998 № 604-р не містило чітких, однозначних вказівок щодо способу його виконання. Уся діяльність Гусятинської селищної ради була задокументована у період 1998-1999 рр. та передана до Архівного відділу Гусятинської районної державної адміністрації.

Відповідач зазначає, що на запити позивача його було проінформовано, що рішенням Гусятинської селищної ради «Про затвердження Акту від 26.08.2014 року та взяття на баланс об`єктів культурної спадщини, що розміщені на території селища Гусятин Тернопільської області» від 26 листопада 2014 року № 1329 залишки єврейського кладовища передано на баланс Комунального підприємства «Благоустрій», просить у задоволенні позову відмовити.

У підготовчому засіданні 24.12.2019 відкладено розгляд справи на 30.01.2020.

У підготовчому засіданні 30.01.2020 залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на стороні позивача - Кабінету Міністрів України та третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача - Управління культури Тернопільської обласної державної адміністрації. Згідно протокольної ухвали від 30.01.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 25.02.2020.

Позивачу поновлено строки звернення до адміністративного суду.

Представники позивача позові вимоги підтримали з підстав наведених у позові.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Представник третьої особи Кабінету Міністрів України позовні вимоги підтримав.

Представник третьої особи Управління культури Тернопільської обласної державної адміністрації у вирішенні спору покладався на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третіх осіб, оцінивши докази, які мають значення для справи суд виходив з наступного.

Відповідно до наказу Управління культури обласної державної адміністрації від 27.01.2010 № 16 залишки давніх поховань єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області, взяті на облік як щойно виявлений об`єкт культурної спадщини (копія лита Тернопільської ОДА від 16.01.2018 № 17).

З метою отримання інформації щодо виконання вимог розпорядження від 20.07.1998 № 604-р позивач неодноразово звертався до відповідача з запитами про надання інформації (запит на інформацію № 356-18 від 13.09.2018, запит на інформацію № 405-18 від 18.10.2018, запит на інформацію № 414-19 від 13.09.2019 від 13.09.2019) про те, яка робота (заходи) проведені Гусятинською селищною радою відповідно до п. 3 розпорядження КМУ щодо місць давніх поховань - єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області.

На запити позивача Гусятинська селищна рада надала відповіді № 504 від 24.09.2018, № 620 від 29.10.2018, № 04-06/485 від 19.09.2019, у яких відповідач покликався на те, що виконання п.3 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» передбачало проведення певних робіт з вивчення стану закритих кладовищ, у тому числі кладовищ національних меншин та місць масового розстрілу населення у роки Великої Вітчизняної війни, та здійснення заходів щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження, які проводились Гусятинською селищною радою в основному у період 1998-1999 рр. Разом з тим, розпорядження від 20.07.1998 № 604-р не містило чітких, однозначних вказівок щодо способу його виконання. Уся діяльність Гусятинської селищної ради, яка була задокументована у період 1998-1999 рр. передана до Архівного відділу Гусятинської районної державної адміністрації. Рішенням Гусятинської селищної ради «Про затвердження Акту від 26.08.2014 року та взяття на баланс об`єктів культурної спадщини, що розміщені на території селища Гусятин Тернопільської області» від 26 листопада 2014 року № 1329 залишки єврейського кладовища передано на баланс Комунального підприємства «Благоустрій».

Представництво американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу звернулось з запитом до Архівного відділу Гусятинської районної державної адміністрації № 519-18 від 13.12.2018 щодо надання інформації про здійснені Гусятинською селищною радою роботи (заходи) з 1998 -1999 рр. з вивчення місць давніх поховань євреїв (кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин АДРЕСА_1 області), а також здійснені заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження та надання завірених копій рішень Гусятинської селищної ради з даного питання.

На запит позивача Архівним сектором Гусятинської районної державної адміністрації надано відповідь від 26.12.2018 № 03-04/276 про те, що у документах архівного фонду Виконкому Гусятинської селищної ради, у протоколах сесій і засідань виконавчого комітету за 1998-1999 роки рішень про вивчення місць давніх поховань євреїв (кладовища), що знаходяться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин АДРЕСА_1 області, а також здійснення заходів щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження не значиться.

Представництво американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу звернулось з запитом № 520-18 від 13.12.2018 до КП «Благоустрій» щодо надання інформації про здійснені Гусятинською селищною радою роботи з вивчення місць давніх поховань євреїв (кладовища), що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області, а також здійснені заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження та надання завірених копій рішень Гусятинської селищної ради з даного питання.

На запит позивача Комунальне підприємство «Благоустрій» надано позивачу відповідь № 32 від 01.03.2019 про те, що об`єкти культурної спадщини, що розміщені на території селища Гусятин Тернопільської області залишки єврейського кладовища на балансі Комунального підприємства «Благоустрій» станом на 01.03.2019 не перебувають.

Позивач вважає, що бездіяльність Гусятинської селищної ради порушує його права, що стало підставою для звернення до суду.

При вирішенні справи суд виходив з наступного.

Статтею 11 Конституції України визначено, що держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Як передбачено ч.1 ст.9 Основного Закону, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 1 розділу І Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини від 16.11.1972 року, яка ратифікована 04.10.1988 року указом Президії ВР УРСР за №6673-XI, під поняттям «культурна спадщина» розуміється пам`ятки: твори архітектури, монументальної скульптури й живопису, елементи та структури археологічного характеру, написи, печери та групи елементів, які мають видатну універсальну цінність з точки зору історії, мистецтва чи науки; ансамблі: групи ізольованих чи об`єднаних будівель, архітектура, єдність чи зв`язок з пейзажем яких є видатною універсальною цінністю з точки зору історії, мистецтва чи науки; визначні місця: твори людини або спільні витвори людини й природи, а також зони, включаючи археологічні визначні місця, що є універсальною цінністю з точки зору історії, естетики, етнології чи антропології.

Відповідно до параграфу 1 Угоди між Урядом України і Урядом Сполучених Штатів Америки про охорону і збереження культурної спадщини від 04.03.1994 року, кожна із Сторін вживатиме належних заходів для охорони і збереження культурної спадщини всіх національних, релігійних або етнічних груп (далі іменуються "Групами"), які проживають або проживали на її території і були такими жертвами Другої світової війни.

Поняття "культурна спадщина", що стосується цілей цієї Угоди, означає культові споруди, історичні пам`ятки, пам`ятники, кладовища та меморіали загиблим, а також архівні матеріали, бібліотечні та музейні фонди, які мають до цього відношення.

Параграфом 4 даної угоди встановлено, що у випадках, коли власті та зацікавлені організації заявляють, що групи не в змозі самі забезпечити належну охорону та збереження своєї культурної спадщини, кожна із Сторін вживатиме спеціальних заходів з метою забезпечення такої охорони та збереження її на своїй території, а також запрошуватиме до співробітництва іншу Сторону та її громадян там, де є потреба в допомозі з цією метою.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року за №1805-III, з наступними змінами та доповненнями, підприємства усіх форм власності, заклади науки, освіти та культури, громадські організації, громадяни сприяють органам охорони культурної спадщини в роботі з охорони культурної спадщини, можуть встановлювати шефство над об`єктами культурної спадщини з метою забезпечення їх збереження, сприяють державі у здійсненні заходів з охорони об`єктів культурної спадщини і поширенні знань про них, беруть участь у популяризації культурної спадщини серед населення, сприяють її вивченню дітьми та молоддю, залучають громадян до її охорони.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25.06. 1992 року за №2494-XII, з наступними змінами та доповненнями, держава гарантує всім національним меншинам права на національно-культурну автономію: користування і навчання рідною мовою чи вивчення рідної мови в державних навчальних закладах або через національні культурні товариства, розвиток національних культурних традицій, використання національної символіки, відзначення національних свят, сповідування своєї релігії, задоволення потреб у літературі, мистецтві, засобах масової інформації, створення національних культурних і навчальних закладів та будь-яку іншу діяльність, що не суперечить чинному законодавству.

Кабінетом Міністрів України 20.07.1998 року прийнято Розпорядження №604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України».

Відповідно до вимог пункту 3 Додаткових заходів щодо збереження місць поховань у населених пунктах України, затверджених вищенаведеним розпорядженням, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським держадміністраціям, органам місцевого самоврядування із залученням громадських організацій, у тому числі організацій національних меншин, доручено провести роботу з вивчення стану закритих кладовищ, у тому числі кладовищ національних меншин та місць масового розстрілу населення у роки Великої Вітчизняної війни, продовжувати здійснювати заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження.

Як передбачено ч.1 ст.2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року за №1805-III, з наступними змінами та доповненнями, до історичних об`єктів культурної спадщини належать - будинки, споруди, їх комплекси (ансамблі), окремі поховання та некрополі, місця масових поховань померлих та померлих (загиблих) військовослужбовців (у тому числі іноземців), які загинули у війнах, внаслідок депортації та політичних репресій на території України, місця бойових дій, місця загибелі бойових кораблів, морських та річкових суден, у тому числі із залишками бойової техніки, озброєння, амуніції тощо, визначні місця, пов`язані з важливими історичними подіями, з життям та діяльністю відомих осіб, культурою та побутом народів.

Згідно з ч.1 ст.3 даного Закону, державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Пунктом 11 ч.1 ст.6 цього ж Закону встановлено, що до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить, зокрема виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини.

До виключної компетенції сесії сільських, селищних, міських рад, відповідно до пункту 37 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" належить прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами "сезону тиші" з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу.

Обов`язки із забезпечення охорони, утримання в належному стані, планування та впорядкування територій місць поховання, в силу вимог частини 5 статті 8, статті 31, частини 2 статті 23 Закону України "Про поховання та похоронну справу", покладено на органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи.

Частиною 3 статті 30 Закону України "Про поховання та похоронну справу", утримання місць поховань, що перебувають на державному обліку як об`єкти культурної спадщини, забезпечують виконавчі органи сільських, селищних, міських рад із залученням органів охорони культурної спадщини.

У Рекомендації Генеральної конференції ООН з питань освіти, науки і культури (1968р.) під терміном "культурні цінності" розуміються: а) нерухомі об`єкти, такі як: місцевості археологічного, історичного чи наукового значення, споруди чи інші об`єкти, які становлять історичну, наукову, мистецьку чи архітектурну цінність, як релігійні, так і світські, в т. ч. архітектурні або традиційні ансамблі, історичні квартали в містах або сільських населених пунктах і етнологічні споруди попередніх культур, які ще й досі знаходяться в доброму стані. Це стосується таких нерухомих об`єктів, як руїни, що збереглися на поверхні землі, а також археологічні чи історичні залишки, виявлені в землі; термін "культурні цінності" охоплює також і їхнє безпосереднє оточення; б) рухомі цінності, що мають культурне значення, в т. ч. цінності в нерухомих об`єктах чи вилучені з них, а також рухомі цінності, приховані в землі, які можуть бути виявлені в місцях, що мають археологічне чи історичне значення, чи інших місцях.

Статтею 9 Рекомендацій передбачено, що Держави-члени мають надавати необхідний пріоритет заходам, необхідним для збереження місцезнаходжень культурних цінностей, яким загрожує небезпека внаслідок проведення громадських чи приватних робіт, аби зберегти історичні зв`язки і середовище. Заходи зі збереження чи врятування культурних цінностей, визначені статтями 22, 23, а саме: необхідно проводити детальні обстеження задовго до початку будь-яких громадських чи приватних робіт, які можуть становити небезпеку для культурних цінностей, щоби визначити: необхідні заходи для збереження важливих культурних цінностей в місці знаходження; заходи щодо збереження і врятування культурних цінностей необхідно вживати задовго до початку громадських чи приватних робіт. У районах, котрі становлять археологічну чи культурну цінність, як-от історичні міста, села, місцевості й райони, що їх варто охороняти в кожній країні відповідним законодавством, початок нових робіт мусить бути поставлений у залежність від обов`язкового проведення попередніх археологічних досліджень. У разі необхідності варто призупиняти роботи з метою забезпечення відповідних заходів для збереження чи врятування культурних цінностей.

Європейською конвенцією про охорону археологічної спадщини визначено, що складовими частинами археологічної спадщини вважаються всі матеріальні залишки та об`єкти, а також будь - які інші сліди існування людства у минулих епохах.

Відповідно до приписів статті 6 Закону України "Про національні меншини в Україні", держава гарантує всім національним меншинам права на національно-культурну автономію: користування і навчання рідною мовою чи вивчення рідної мови через національні культурні товариства, розвиток національних культурних традицій, використання національної символіки, відзначення національних свят, сповідування своєї релігії, задоволення потреб у літературі, мистецтві, засобах масової інформації, створення національних культурних і навчальних закладів та будь-яку іншу діяльність, що не суперечить чинному законодавству. Пам`ятки історії і культури національних меншин на території України охороняються законом.

Згідно матеріалів справи, Управлінням культури обласної державної адміністрації відповідно до наказу від 27.01.2010 № 16, залишки давніх поховань єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області, взяті на облік як щойно виявлений об`єкт культурної спадщини (копія лита Тернопільської ОДА від 16.01.2018 № 17).

На запити позивача щодо виконання вимог розпорядження від 20.07.1998 № 604-р, а саме щодо проведеної роботи, вжитих заходів Гусятинською селищною радою відповідно до п. 3 розпорядження КМУ щодо місць давніх поховань - єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області відповідачем не надано відповідної інформації.

Відповідач у відзиві на позов, а також у відповіді на запит Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу покликався на те, що рішенням Гусятинської селищної ради «Про затвердження Акту від 26.08.2014 року та взяття на баланс об`єктів культурної спадщини, що розміщені на території селища Гусятин Тернопільської області» від 26 листопада 2014 року № 1329 залишки єврейського кладовища передано на баланс Комунального підприємства «Благоустрій», однак, КП «Благоустрій» у відповіді на запит позивача № 32 від 01.03.2019 заперечило передачу на баланс комунального підприємства об`єкта культурної спадщини, що розміщений на території селища Гусятин Тернопільської області єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області.

Крім того. відповідач покликався на те, що Гусятинською селищною радою проводилась діяльність на виконання розпорядження від 20.07.1998 № 604-р у період з 1998-1999 рр. та відповідні документи передані до Архівного відділу Гусятинської районної державної адміністрації. Однак, згідно відповіді Архівного сектору Гусятинської районної державної адміністрації № 03-04/276 від 26.12.2018, у документах архівного фонду Виконкому Гусятинської селищної ради, у протоколах сесій і засідань виконавчого комітету за 1998-1999 роки рішень про вивчення місць давніх поховань євреїв (кладовища), що знаходяться по вул. Тернопільській в смт. АДРЕСА_1 області, а також здійснення заходів щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження не значиться.

Таким чином, відповідач не надав жодних доказів виконання вимог п. 3 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» в частині п. 3 щодо місць давніх поховань - єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області.

Беручи до уваги викладене в сукупності, суд дійшов висновку про порушення прав та інтересів позивача щодо охорони об`єктів культурної спадщини в аспекті Рішення Конституційного суду України від 1 грудня 2004 року у справу N 1-10/2004 про охоронюваний законом інтерес та статті 10 Закону України «Про охорону культурної спадщини», яка закріплює та зобов`язує органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування сприяти діяльності громадських організацій щодо охорони культурної спадщини і статті 11 цього Закону, за якою громадським організаціям надається можливість встановлювати шефство над об`єктами культурної спадщини з метою забезпечення їх збереження, сприяють державі у здійсненні заходів з охорони використання, виявлення, обліку, реєстрації об`єктів культурної спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач позовних вимог не спростував.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача та про зобов`язання виконати вимоги п.3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Системний аналіз частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір", частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою (відповідно до правової позиції Верховного суду, наведеній у постанові 12 листопада 2019 року, справа №640/21330/18, адміністративне провадження №К/9901/28031/19).

З огляду на те, що позивач сплатив за подання позовної заяви 3842 грн. (як за дві вимоги немайнового характеру), однак, заявлено одну вимогу немайнового характеру, на відповідача слід покласти судові витрати у сумі 1921 грн., а зайво сплачені Представництвом Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу кошти судового збору у розмірі 1921 грн. повернути з державного бюджету.

Керуючись ст.ст.2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Гусятинської селищної ради щодо невиконання вимог Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» в частині п. 3 щодо місць давніх поховань - єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області.

Зобов`язати Гусятинську селищну раду виконати вимоги Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» в частині п. 3 щодо місць давніх поховань - єврейського кладовища, що знаходиться по вул. Тернопільській в смт. Гусятин Тернопільської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Гусятинської селищної ради (, адреса: 48201, Тернопільська обл., Гусятинський район, смт. Гусятин, провулок Героїв майдану,1) судовий збір у сумі 1921 грн. на користь Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу (код 21720365, м. Львів, вул. Кульчицької, 1/94).

Повернути Представництву Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу (код 21720365, м. Львів, вул. Кульчицької, 1/94) з державного бюджету України 1921 грн. зайво сплачених коштів судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28.02.2020.

Суддя Крутько О.В.