Справа № 1.380.2019.006199
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006199
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Надич М.О., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник - Яцук Г.М.

відповідача: представник - Шаркаєва Х.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- відкрити провадження в адміністративній справі;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.11.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: за мито на товари, що ввозять суб`єктами підприємницької діяльності на загальну суму 14551,70 грн. в тому числі основна сума платежу 11641,36 грн., штрафна санкція 2910 грн. та податкове повідомлення-рішення від 28.11.2018 №, яким визначено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів (код платежу 14070100) на суму 32013,73 грн. в тому числі за податковим зобов`язанням 25610,98 грн., штрафна санкція 6402,75 грн.;

- повернути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області на користь позивача суму судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно митної декларації №UA205090/2018/018725 від 14.03.2018 року, яка була об`єктом перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів фізичною особою ОСОБА_1 відповідно до акту перевірки від 12.11.2018 року №2676/13-01-13-07/ НОМЕР_1 оформлено товар - легковий автомобіль марки «Opel», модель «Astra», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, призначений для використання по дорогах загального користування, пасажирський, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів - 1686 куб. см., бувший у використанні, тип кузова - легковий універсал, календарний рік виготовлення - 2012, модельний рік виготовлення - 2012. Одержувачем товару згідно вказаної митної декларації виступав Величко Володимир Сергійович за дорученням позивача. Відповідно до рахунку-фактури від 13.03.2018 року №2018-00481 вартість транспортного засобу становить 1500 євро, а його продавцем виступала компанія UAB «Gelgotos Transportas». За митне оформлення вказаного автомобіля при його митній вартості у розмірі 62553,44 гривень було нараховано та сплачено 41239,91 гривень митних платежів, а саме ввізне мито на суму 6255,34 гривень, податок на додану вартість - 17298,89 гривень, акцизний податок - 17685,68 гривень.

Позивач стверджує, що однією з підстав нарахування оскаржуваних митних платежів у акті перевірки від 12.11.2018 року №2676/13-01-13-07/ НОМЕР_1 вказано те, що Головним управлінням ДФС у Львівській області отримано лист Волинської митниці ДФС від 16.08.2018 №2132/7/03-70-20-05 з наданою інформацією митними органами Литовської Республіки щодо законності ввезення ним на митну територію України вищезазначеного автомобіля. При цьому, як зазначено відповідачем згідно аналізу отриманих документів, зокрема, експортної митної декларації Литовської Республіки MRN №18LТКR1000ЕК05F7F8 від 13.03.2018 року автомобіль Опель Астра був проданий компанією «Gelgotos Transportas» ОСОБА_1 за ціною 5579 євро. Таким чином, з огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення щодо вартості, зазначеної у литовській митній декларації відповідач вважає, що позивачем занижено митну вартість товару на суму 116413,54 грн., у зв`язку з чим і прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, якими донараховано митні платежі та застосовано фінансові санкції.

З цього приводу позивач зазначає, що окрім донарахування вищезазначених митних платежів та застосування фінансових санкцій, інспектором Волинської митниці ДФС складено протокол та винесено постанову від 12.09.2018 року у справі про порушення митних правил №4895/20500/18 про накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплачених митних платежів, що становить 111757,02 грн. на підставі статті 485 Митного кодексу України. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 30.01.2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду постанову від 12.09.2018 року у справі про порушення митних правил № 4895/20500/18 визнано протиправною та скасовано.

Позивач зазначає, що вказаним рішенням Любомльського районного суду Волинської області встановлено, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами його винуватості у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Такі документи лише свідчать, що литовська компанія «Gelgotos Transportas» задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС, отже факт придбання автомобіля позивачем у компанії « Gelgotos Transportas» за ціною 1500 євро по справі не спростований.

Позивач звертає увагу на те, що частиною четвертою статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким, чином, на думку позивача, факт придбання ним автомобіля у компанії « Gelgotos Transportas » за ціною 1500 євро не спростований, а тому нарахування зобов`язань та застосування фінансових санкцій згідно спірних податкових повідомлень-рішень № від 28.11.2018 року та № від 28.11.2018 року є незаконним та безпідставним, а відтак спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

У поданій відповіді на відзив позивач повністю підтримав, викладені ним у позовній заяві аргументи та доводи щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень відповідача № від 28.11.2018 року та № від 28.11.2018 року.

Також зазначив, що відповідач надав копії документів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються доводи щодо правомірності донарахування зобов`язань та застосування фінансових санкцій, а саме: листів щодо інформації литовської компанії «Gelgotos Transportas» та документів литовських митних органів, які складені на іноземній мові, що суперечить положенням частини першої статті 10 Конституції України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити.

Відповідач у поданому на позовну заяву відзиві проти позову заперечує з підстав, що проведеною Головним управлінням ДФС у Львівській області позаплановою документальною невиїзною перевіркою позивача встановлено, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару (легкового автомобіля марки «Opel», моделі «Astra») ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_1 надано документи, що містять неправдиві відомості і, як наслідок, при декларуванні вказаного автомобіля занижено його митну вартість на суму 116413,54 грн.

Таким чином відповідач зазначає, що оскільки митна вартість ввезеного на митну територію України товару безпосередньо впливає на визначення та нарахування митних платежів, а таку позивачем занижено, контролюючим органом правомірно прийняті податкові повідомлення-рішення № від 28.11.2018 року та № від 28.11.2018 року.

Саме тому відповідач вважає вимоги позивача, викладені в позовній заяві необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 27 листопада 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року, яка занесена в протокол судового засідання задоволено клопотання представника відповідача та здійснено заміну відповідача з Головного управління ДФС у Львівській області на Головне управління ДПС у Львівській області.

Ухвалою суду від 30 січня 2020 року, яка занесена в протокол судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд заслухав пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З 31.10.2018 року по 06.11.2018 року Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено документальну невиїзну перевірку дотримання фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією №UA205090/ від 14.03.2018 року.

За результатами проведення документальної невиїзної перевірки складено акт №2676/13-01-13/19 від 12.11.2018 року Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією №UA205090/ від 14.03.2018 року, яким зроблено висновок про порушення позивачем:

- статті 49, частини першої статті 51, пункту другого частини другої статті 52, статті 53, частини першої статті 257, статті 278, статті 279, статті 280, статті 280, статті 289 Митного кодексу України в результаті чого встановлено несплату ввізного мита в сумі 11641,36 гривень;

- пункту другого частини другої статті 52, частини першої статті 257 Митного кодексу України, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статі 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в сумі 25610,98 гривень.

Такий висновок контролюючого органу ґрунтується на тому, що Головним управлінням ДФС у Львівській області отримано лист Волинської митниці ДФС від 16.08.2018 №2132/7/03-70-20-05 з наданою інформацією митними органами Литовської Республіки щодо законності ввезення ОСОБА_1 на митну територію України автомобіля марки «Opel Astra» (VIN: НОМЕР_3 ) за МД №UA205090/2018/018725 від 14.03.2018 року. В результаті аналізу отриманих документів, встановлено, що відомості щодо одержувача вказаного транспортного засобу, а також щодо його вартості у отриманих документах відрізняються від аналогічних даних, наявних у базах даних Волинської митниці ДФС. Відповідно до наданих копій документів: експортної декларації Литви 18LТКR1000ЕК05F7F8 і фактури від 13.03.2018 serija GA №2018-00481 фірма UAB «Gelgotos Transportas» (Gelyno g. 10, Marijampole, Lietuva) продала громадянину ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) товар: легковий автомобіль, марки «Opel», модель «Astra», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , тип кузова дизельний; робочий об`єм циліндрів - 1686 куб. см.; вартість автомобіля 5579 євро. Таким чином встановлено, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_1 надано документи, що містять неправдиві відомості і, як наслідок, при декларуванні даного автомобіля занижено митну вартість на суму 116413,54 гривень.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управління ДФС у Львівській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № від 28 листопада 2018 року, яким за порушення пункту другого частини другої статті 52, частини першої статті 257 Митного кодексу України, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статі 190 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано) пеню на підставі підпункту 54.3.6 пункту 54.3, 54.4 статті 54 Податкового кодексу України та пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів на суму 32013,73 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 25610,98 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 6402,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 28 листопада 2018 року, яким за порушення статті 49, частини першої статті 51, пункту другого частини другої статті 52, статті 53, частини першої статті 257, статті 278, статті 279, статті 280, статті 280, статті 289 Митного кодексу України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано) пеню на підставі підпункту 54.3.6 пункту 54.3, 54.4 статті 54 Податкового кодексу України та пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на суму 14551,70 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 1164,36 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 2910,34 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності, винесених ГУ ДФС у Львівській області податкових повідомлень-рішень № від 28.11.2018 року та № від 28.11.2018 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (тут - і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 54 цього ж Кодексу передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Згідно із частиною першою статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною першою статті 351 цього ж Кодексу визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Як передбачено пунктом другим частини другої статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до частини восьмої статті 264 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

При цьому, згідно з пунктом другим частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Проаналізувавши вищезазначені положення митного законодавства, суд дійшов висновку, що декларант, здійснюючи ввіз на митну територію України товарів або транспортних засобів, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації несе повну відповідальність за достовірність відомостей в ній, в тому числі щодо достовірності митної вартості.

Згідно із статтею 352 Митного кодексу України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Частиною шостою статті 345 цього ж Кодексу визначено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів.

Згідно із підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Як слідує зі змісту акта перевірки від 12.11.2018 року №2676/13-01-13-07/ НОМЕР_1 висновок контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів ґрунтується на підставі інформації, отриманої від митних органів Литовської Республіки щодо ввезеного на митну територію України транспортного засобу.

Так, контролюючим органом зазначено, що Головним управлінням ДФС у Львівській області отримано лист Волинської митниці ДФС від 16.08.2018 №2132/7/03-70-20-05 з наданою інформацією митними органами Литовської Республіки щодо законності ввезення ОСОБА_1 на митну територію України автомобіля марки «Opel Astra» (VIN: НОМЕР_3 ) за МД №UA205090/2018/018725 від 14.03.2018 року. В результаті аналізу отриманих документів, встановлено, що відомості щодо одержувача вказаного транспортного засобу, а також щодо його вартості у отриманих документах відрізняються від аналогічних даних, наявних у базах даних Волинської митниці ДФС. Відповідно до наданих копій документів: експортної декларації Литви 18LТКR1000ЕК05F7F8 і фактури від 13.03.2018 serija GA №2018-00481 фірма UAB «Gelgotos Transportas» (Gelyno g. 10, Marijampole, Lietuva) продала громадянину ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) товар: легковий автомобіль, марки «Opel», модель «Astra», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , тип кузова дизельний; робочий об`єм циліндрів - 1686 куб. см.; вартість автомобіля 5579 євро. Таким чином встановлено, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_1 надано документи, що містять неправдиві відомості і, як наслідок, при декларуванні даного автомобіля занижено митну вартість на суму 116413,54 гривень.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи та підтверджується наявною в матеріалах справи копією митної декларації №UA205090/2018/018725 від 14.03.2018 року (а.с.42-43) позивачем оформлено транспортний засіб - легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, бувший у використанні: марка «OPEL», модель «ASTRA SPORTS TOURER», календарний рік виготовлення - 2012, модельний рік виготовлення - 2012, призначення - пасажирський, номер кузова НОМЕР_2 , тип двигуна - дизельний, об`єм двигуна 1686 см. куб., потужність 81 кВТ, тип кузова - легковий універсал - кількість місць, включаючи водія - 5, колір - білий. Одержувачем вказаного транспортного засобу згідно митної декларації виступав ОСОБА_2 на підставі, виданої позивачем довіреності (а.с.54).

Митну вартість ввезеного транспортного засобу позивачем визначено у розмірі 62553,44 грн., або 1500 євро та за наслідками митного оформлення транспортного засобу сплачено ввізне мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами України на територію України та податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів. Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та сторонами не заперечувались.

Разом з тим, листом Волинської митниці ДФС від 16.08.2018 року №2132/7/03-70-20-05 (а.с.45-46) відповідача повідомлено про те, що на адресу Волинської митниці ДФС надійшов лист Департаменту протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України від 31.07.2018 №23504/7/99-99-20-02-0117, яким отримано звернення митних органів Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги у підтвердженні фактів ввезення на митну територію та митного оформлення транспортного засобу «Opel Astra Sports Tourer» (VIN: НОМЕР_2 ) і в результаті аналізу отриманих документів встановлено, що відомості щодо відправника та одержувача вказаного транспортного засобу відрізняються від аналогічних даних, наявних у базах даних Волинської митниці ДФС.

Отже, саме на підставі аналізу наданих литовськими митними органами експортної декларації Литви 18LТКR1000ЕК05F7F8 і фактури від 13.03.2018 serija GA №2018-00481 відповідач встановив, що фірма UAB «Gelgotos Transportas» (Gelyno g. 10, Marijampole, Lietuva) продала громадянину ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) товар: легковий автомобіль, марки «Opel», моделі «Astra», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , вартість якого становить 5579 євро та, з урахуванням наведеного зробив висновок про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів.

З цього приводу суд зазначає, що в матеріалах справи наявні копії експортної декларації Литви 18LТКR1000ЕК05F7F8 і фактури 13.03.2018 serija GA №2018-00481 саме на литовській мові. Відповідного перекладу вказаних документів на державну мову матеріали справи не містять. Суд, під час судового засідання з`ясовував у відповідача ту обставину, чи наявний у нього переклад зазначених копій експортної декларації Литви 18LТКR1000ЕК05F7F8 і фактури 13.03.2018 serija GA №2018-00481, оскільки саме на підставі таких документів він дійшов висновку про заниження позивачем митної вартості ввезеного транспортного засобу. Відповідач пояснив суду, що переклад таких документів на державну мову не здійснювався, а відповідну оцінку їх змісту надавав інспектор під час проведення перевірки.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, зважаючи на те, що копії документів, отримані від митних органів Литовської Республіки щодо ввезеного на митну територію України транспортного засобу позивача, а саме копії експортної декларації Литви 18LТКR1000ЕК05F7F8 і фактури 13.03.2018 serija GA №2018-00481 на підставі яких відповідач зробив висновок про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів не перекладені на державну мову, суд вважає, що вказане не дає можливості зробити обґрунтовані висновки щодо їх змісту, а відтак такі є неналежними доказами у даній адміністративній справі.

(Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 серпня 2019 року у справі №2а/0370/1152/12).

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача на те, що експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці і не виключає можливості переходу права на автомобіль після такого оформлення до інших осіб.

При цьому, суд враховує, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами у даній справі. Більше того, як вже було зазначено вище, такі документи не перекладені на державну мову, що позбавляє можливості надати оцінку їх змісту, а відтак, переконує суд у неналежності таких документів, в якості доказів у даній справі.

Крім того, в Акті перевірки жодним чином не обумовлено підстав надання відповідачем переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, ніж тим, що подані позивачем до митного оформлення на митниці.

Водночас, відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Так, рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 30 січня 2019 року у справі №163/1977/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 12.09.2018 року в справі про порушення митних правил №4895/20500/18 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 111757,02 гривень визнано протиправною та скасовано. Провадження у справі про порушення митних правил №4895/20500/18 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Вказане рішення суду набрало законної сили 12 березня 2019 року.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 30 січня 2019 року встановлено, зокрема, що «самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушені митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару».

Отже, встановлені рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 30 січня 2019 року обставини також доводять безпідставність висновків контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів та в силу статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом під час вирішення даного спору.

Таким чином, дослідивши фактичні обставини справи та, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суми обов`язкових платежів, виходячи з первинних (реєстраційних) документів. Відтак, позивачем виконані митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, враховуючи непідтвердження під час розгляду справи обставин, якими контролюючий орган обґрунтовував свої твердження про порушення позивачем вимог статті 49, частини першої статті 51, пункту другого частини другої статті 52, статті 53, частини першої статті 257, статті 278, статті 279, статті 280, статті 280, статті 289 Митного кодексу України, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статі 190 Податкового кодексу України, а відтак й покладених в основу прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, заявлений позивачем позов є підставним та обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень не дотримано приписи пп.1, 3, 5, 6 ч.2 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим такі податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області № від 28.11.2018 року та № від 28.11.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 24 лютого 2020 року.

Суддя Клименко О.М.