Справа № 460/2792/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 рокуСправа № 460/2792/19 пров. № А/857/1073/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Старунського Д.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року (суддя Дудар О.М., м.Рівне, повний текст складено 15 листопада 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУПФ) в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-XII) із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, але не вище 75 процентів заробітку;

зобов`язати ГУПФ провести перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до частини другої статті 56 Закону №796-XII із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, але не вище 75 процентів заробітку, починаючи з 01.09.2019.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги вказує, що розмір пенсії позивача обчислений відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV). Проведення перерахунку пенсії відповідно до норм частини другої статті 56 Закону №796-XII призведе до зменшення її розміру, а тому проведення такого перерахунку позивачу є недоцільним.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами, та від учасників справи не надійшло клопотань про розгляд справи за їх участі.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом №796-XII визначені пільгові умови та порядок обчислення стажу роботи, який надає право для отримання пенсії, тому, згідно частини другої статті 56 Закону №796-XII позивач має право на пенсію в повному розмірі як громадянин, віднесений до 3 категорії, з подальшим додатком до пенсії 1% за кожний рік роботи понад установлений стаж 15 років для жінок, але не вище за 75% заробітку. Отже, суд дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав керуватися нормами статті 27 Закону №1058-ІV без врахування пільг, встановлених Законом №796-XII. при вирішенні питань правомірності обчислення розміру понаднормового стажу позивача.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 є потерпілою особою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням від 28.08.1993 серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією (а.с.12).

З серпня 2000 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по віку зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, обчислену згідно із Законом №1058-ІV(а.а.с.30-31).

29.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до ГУПФ із заявою, в якій просила провести перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до частини другої статті56 Закону №796-XII із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, але не вище 75% заробітку (а.с.17).

Листом від 12.09.2019 №6/02.8 відповідач повідомив позивача про те, що обов`язковою умовою для застосування частини другої статті 56 Закону №796-XII є призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058-ІV. Проводити перерахунок пенсії згідно з вказаною нормою недоцільно, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсійної виплати (а.с.16).

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом №796-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно зі статтею 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV.

Частиною другою статті 56 Закону №796-XII (в редакції, чинній до 11.10.2017) передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

У статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Обставини справи свідчать про те, що позивач обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом №796-XII, що обчислена відповідно до Закону №1058-IV.

11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 (далі - Закон №2148-VIII), згідно із пунктом 3 частини 2 розділу І якого частину другу статті 56 Закону №796-XII доповнено словами і цифрами: «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058-IV».

Відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Таким чином, особам надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1058-IV або спеціальним Законом №796-XII.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 28 Закону №1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Отже, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону №796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Враховуючи те, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, на неї розповсюджується дія статті 56 Закону №796-XII, а перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватись за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10 жовтня 2018 року, 30 жовтня 2018 року у справах №№679/952/17, 565/1141/17 відповідно.

Щодо посилання відповідача на необхідність застосування до позивача частини другої статті 56 Закону №796-XII разом з частиною другою статті 27 Закону №1058-IV, як того вимагає чинна редакція норми, то необхідно вказати наступне.

Так, норма частини другої статті 56 Закону №796-XII свідчить про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме «призначення пенсії», а не інших випадків. При цьому таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058-IV.

Проте, пенсію за віком позивачу було призначено та обчислено згідно Закону №1058-IV ще з серпня 2000 року.

Аналізуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення пункту 3 частини другої розділу І Закону №2148-VIII, згідно якого частину другу статті 56 Закону №796-XII доповнено словами і цифрами: «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058-IV», тим самим неправомірно звузивши існуюче право позивача на соціальний захист, встановлене законом.

Водночас, слід враховувати, що у Законі №2148-VIII відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до частини другої статті 56 Закону №796-XII, поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами. Зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення цих змін.

Відтак, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених процесуальних норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 27 лютого 2020 року.