Справа № 580/2170/19
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року справа № 580/2170/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Дорошенко Л.В.,

представника позивача: Литвиненко І.М. - за довіреністю,

представника відповідача: Тищенко Ю.П. - за ордером,

третя особа: ОСОБА_2 - особисто;

представник ОСОБА_2: ОСОБА_4 - за довіреністю;

третя особа ОСОБА_3 не з`явилась;

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить зобов`язати відповідача за власний рахунок привести у відповідний стан об`єкт самовільного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив:

- зобов`язати ОСОБА_1 , за власний рахунок, привести у попередній (первинний) стан об`єкт самочинного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме у стан до виконання самочинних будівельних робіт по даному об`єкту:

- привести у первинний стан кімнату (спальня 11,7 кв. м.), що об`єднано з балконом шляхом демонтажу мурованої стіни під вікном до рівня підлоги шляхом мурування цеглою, марки не нижче проектної;

- привести у первинний стан балкон, який передбачав зовнішні обміри балкону - 0,8x3,15 м;

- привести у первинний стан ванну кімнату та вбиральню (роз`єднати), а саме розміри ванної кімнати - 3,5 кв. м., вбиральні - 1,0 кв. м.;

- привести у первинний етан міжквартирну стіну шляхом мурування цеглою, марки не нижче проектної, ніші розміром 2x1,5м, глибиною 0,125м;

- привести у первинний стан дверний проріз зали, який зміщено вправо на 1 м.;

- привести у первинний стан систему опалення, що винесена на балкон.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що відповідач всупереч вимог законодавства перепланував приміщення власної квартири та у встановлений строк добровільно не виконав вимоги, встановлені в приписі про усунення порушень вимог законодавства сфері містобудівної діяльності та не привів його до попереднього стану.

У відповіді на відзив представник відповідача зазначив, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 04.12.2017 №58 відповідачем виконана, штраф сплачено.

Також звернув увагу, що з аналізу положень частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України вбачається, що для задоволення позову у цій справі необхідно наявність таких фактів як неможливість такої перебудови об`єкту, або відмови особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови, чого у даному випадку не встановлено, тоді як відповідачем вчиняється ряд дій, спрямованих на виконання вимог припису шляхом виготовлення дозвільних документів.

Зазначена обставина вказує також на той факт, що відповідач не відмовився добровільно виконувати вимоги припису.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2019 року у справі №712/13353/18 відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю, зобов`язання привести приміщення у первісний стан. Рішення суду набрало законної сили, тому діями відповідача не порушені права третіх осіб.

Отже, хоча конструкція квартири АДРЕСА_1 вчинена відповідачем з порушення норм у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, державних стандартів і правил, однак застосування до неї зобов`язання щодо приведення до попереднього стану самочинно реконструйованого об`єкта, яке в даному випадку можливе шляхом знесення добудови, якою збільшено геометричні розміри даної квартири, є передчасним та не співмірним способом захисту.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, мотивуючи свою позицію тим, що вчинені відповідачем перепланування спричиняють порушення прав третьої особи, оскільки впливають на технічний стан її квартири, яка знаходиться під квартирою, що перепланована відповідачем.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

На підставі звернення скаржника гр. ОСОБА_2 від 06.11.2017 №7413-2 головним спеціалістом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради (далі - Управління) здійснювалась перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкт містобудування -

ОСОБА_1. АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 постійно проживає за даною адресою.

Під час перевірки встановлено, що гр. ОСОБА_1 у 2002 в двокімнатній квартирі №58 проведено роботи з реконструкції та перепланування квартири, а саме: приміщення спальні об`єднано з балконом шляхом демонтажу мурованої стіни під вікном до рівня підлоги, що є втручанням в огороджувальну несучу конструкцію житлового будинку, розміри приміщення переоблаштовано з балкону: глибина - 1,4 м, ширина - 3,1 м, розміри внутрішні, винесене приміщення балкону на 0,5 м більше ніж винос балкону, улаштована ніша в міжквартирній стіні розміром 2x1,5м, глибиною 0,125м, приміщення ванної кімнати об`єднано з туалетом, дверний проріз зали зміщено вправо приблизно на 1 м.п. Вищезазначені будівельні роботи виконано без оформлення відповідних документів дозвільного характеру, що дає право проводи такі роботи, чим порушено ст. 25 Закону України «Про основи містобудування», п. 1.6 ДБН А.3.1-5-2009, на час скоєння п. 1.2 ДБН А.3.1-05-1996 «Організація будівельного виробництва».

За наслідками перевірки складено:

- акт №190 від 01.12.2017 про результати проведення позапланового заходу державного контролю щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт;

- протокол про адміністративне правопорушення № 69 від 01.12.2017;

- припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної і діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 57 від 01.12.2017, яким зобов`язано гр. ОСОБА_1 привести об`єкт перевірки до вимог чинного законодавства до 31.01.2018.

04.12.2017 розглянута справа про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП, винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення від 04.12.2017 № 58 та накладе адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення від 04.12.2017 № 58 гр. ОСОБА_1 виконана, штраф сплачено. Припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 57 від 01.12.2017 не оскаржувався.

01.02.2018 головним спеціалістом Управління розпочата перевірка виконання припису № 57 від 01.12.2017р за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкт містобудування - ОСОБА_1 .

Під час перевірки встановлено, що у двокімнатній квартирі № 58 , з письмового пояснення гр. ОСОБА_1 , у 2002 році проведені роботи з реконструкції та перепланування квартири. Під час огляду проведеної перевірки (акт від 01.12.2017) встановлено, що приміщення спальні об`єднано з балконом шляхом демонтажу мурованої стіни під вікном до рівня підлоги (розкритий проріз розміром 2,1 м ширинах 2,2 м висота), що є втручанням в огороджувальну несучу конструкцію житлового будинку. Розміри приміщення переоблаштовано з балкону: глибина - 1,4 м, ширина - 3,1 м, розміри внутрішні, а розміри балкону зовнішні: в плані приблизно 3,7x1,7м. Улаштована ніша в міжквартирній стіні розміром 2x1,5м, глибиною 0,125м, приміщення ванної кімнати об`єднано з туалетом, дверний проріз зали зміщено вправо приблизно на 1 м. Вищезазначені будівельні роботи виконано без оформлення відповідних документів дозвільного характеру, що дає право проводи такі роботи.

Гр. ОСОБА_1 надано пояснення, що в період виконання припису він уклав договір з ПП КВ ТФ «Колор» на виконання послуг з обстеження квартири на можливість її безпечної експлуатації, термін виконання до 25.03.2018, тому не маючи закінченого обстеження гр. ОСОБА_1 просить продовжити термін дії припису для оформлення дозвільної документації, що є порушенням п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 11 Порядку здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету міністрів № 553 від 23.05.2011.

За наслідками перевірки складено:

- акт № 240 від 14.02.2018;

- протокол про адміністративне правопорушення № 8 від 14.02.2018;

- припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 7 від 14.02.2018, яким зобов`язано гр. ОСОБА_1 привести об`єкт перевірки до вимог чинного законодавства до 16.04.2018.

28.02.2019 головним спеціалістом Управління розпочата перевірка виконання припису № 7 від 14.02.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкт містобудування - ОСОБА_1 .

Під час перевірки встановлено:

- припис № 7 від 14.02.2018 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради виданого суб`єкту містобудування гр. ОСОБА_1 щодо приведення до вимог чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, державних стандартів і правил з проведених будівельних робіт з реконструкції у кв. 58 багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 не виконано, чим порушено п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз, 2 пп. 3 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 22.05.2011 № 553;

- під час проведення перевірки встановлено, що об`єкт перевірки експлуатується гр. ОСОБА_1 . Факт експлуатації об`єкту підтверджено фотофіксацією. Об`єкт відноситься до класу наслідків (відповідності) CCI. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів не прийнятих в експлуатацію забороняється, п.8, п. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011.

За наслідками перевірки складено:

- акт № 28 від 14.03.2019;

- протокол про адміністративне правопорушення № 12 від 14.03.2019.

25.03.2019 розглянута справа про адміністративне правопорушення та гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП, винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення від 25.03.2019 № 12 та накладе адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення від 25.03.2019 № 12 гр. ОСОБА_1 виконана, штраф сплачено.

З метою приведення квартири до попереднього стану, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Підпунктом 3 пункту «б» частини 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, окрім іншого, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічні положення містяться у статті 14 Закону України «Про основи містобудування» № 2780-XII від 16.11.1992 (зі змінами).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 №2780-XII (далі - Закон №2780-XII) містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Частинами першою та другою статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV визначено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема: 3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; 6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до п.п. а п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону №3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 (далі - Закон №3038-VI) проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Згідно з п.п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону №3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після: видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Згідно з частиною 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до пунктів 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №927/11207 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Згідно з пунктом 1.4.5 вказаних Правил для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Відповідно до пункту 1.4.6 Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Згідно пункту 1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406 роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

З вищенаведених законодавчих норм слідує висновок, що втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, переобладнання і перепланування жилих приміщень у жилих будинках, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, без отримання дозвільних документів заборонено.

Під проведення перевірки (акт від 01.12.2017) встановлено, що приміщення спальні об`єднано з балконом шляхом демонтажу мурованої стіни під вікном до рівня підлоги (розкритий проріз розміром 2,1 м ширинах 2,2 м висота), що є втручанням в огороджувальну конструкцію житлового будинку. Розміри приміщення переоблаштовано з балкону: глибина - 1,4 м, ширина - 3,1 м, розміри внутрішні, а розміри балкону зовнішні: в плані приблизно 3,7x1,7м. Улаштована ніша в міжквартирній стіні розміром 2x1,5м, глибиною 0,125м, приміщення ванної кімнати об`єднано з туалетом, дверний проріз зали зміщено вправо приблизно на 1 м.

Відповідачем не заперечується вчинення вищенаведених перепланувань та реконструкції.

Частина 7 статті 34 Закону №3038-VI визначає, що виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини першої статті 376 Цивільного Кодексу житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Підстави для знесення об`єкта самовільного будівництва визначені у частині сьомій статті 376 Цивільного кодексу України.

Пункт 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначає, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статті 38 Закону №3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить відповідним органам державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

При розгляді позовів про знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомості суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливо лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо притягнення винної особи до відповідальності.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

В контексті наведених норм, суд відхиляє доводи представника відповідача, що знесення самочинного будівництва є крайнім заходом впливу на порушника, оскільки в даному випадку предметом спору є не знесення самочинно збудованого майна, а зобов`язання відповідача здійснити відповідну перебудову.

При цьому, суд звертає увагу, що після проведення перевірки і винесення приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності відповідач не вжив заходів для отримання дозвільних документів та не ввів у експлуатацію самочинну перебудову в квартирі відповідно до вимог закону, а лише сплатив накладені на нього штрафи за вчинені адміністративні правопорушення.

Посилання представника відповідача про вжиття усіх заходів для усунення порушень містобудівного законодавства не зайшло свого підтвердження та спростовується наявними матеріалами справи. Так, робочий проект щодо перепланування квартири розроблений державним науково-дослідним і проектно-вишукувальним інститутом «НДІпроектреконструкція» у 2002 році, натомість до 2019 року відповідач не вжив заходів щодо введення у експлуатацію перепланованих приміщень та не усунув виявлених порушень.

Твердження представника відповідача, що проведені перепланування та реконструкція не порушують прав третіх осіб, в тому числі ОСОБА_2 , суд визнає необґрунтованими, оскільки для звернення органу державного архітектурно-будівельного контролю з відповідними позовом до суду достатньо лише самого факту вчинення порушень містобудівних норм та відсутність виконання припису наведеного органу. Таке звернення до суду є своєрідним превентивним заходом, який забезпечує усунення можливих негативних наслідків для багатоповерхового будинку, ще до їх появи.

Враховуючи здійснені позивачем у справі усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення відповідача до відповідальності, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача демонтувати балкон до квартири АДРЕСА_1 , шляхом приведення до попереднього стану зовнішніх обмірів та привести планування квартири до попереднього стану з врахуванням вимог до несучих конструкцій та інженерних систем.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовним вимог у викладеній позивачем редакції з урахуванням вимог пункту 1.4.5 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПзП НОМЕР_1 ) демонтувати балкон до квартири АДРЕСА_1 , шляхом приведення до попереднього стану зовнішніх обмірів та привести планування квартири до попереднього стану з врахуванням вимог до несучих конструкцій та інженерних систем.

В іншій редакції позовних вимог - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 26 лютого 2020 року.

Суддя В.В. Гаращенко