Справа № 260/1355/19
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2020 року м. Ужгород№ 260/1355/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: представник - Шимко Р.Б.,

відповідача: представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Баранинської сільської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Баранинської сільської ради, в якому просить: 1) визнати незаконним та скасувати п. 1.5 рішення №7 Баранинської сільської ради від 22 січня 2019 року; 2) зобов`язати Баранинську сільську раду повторно розглянути питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,03 га, АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач звернулася до Баранинської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, однак рішенням від 22 січня 2019 року у задоволенні такого було відмовлено. Таке рішення, всупереч нормам законодавства, не було опубліковано на офіційному сайті органу місцевого самоврядування, тому про таку відмову позивач не знала. Окрім того, таке рішення прийнято без будь-якого обґрунтування, не враховано те, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні позивачки з 1986 року, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 24 лютого 2020 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві, та проси суд позов задовольнити.

Представник відповідача в засідання суду 24 лютого 2020 року не з`явився, однак надіслав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі.

Ухвалою про відкриття провадження у адміністративній справі, отриманою представником відповідача 08 жовтня 2019 року, Баранинській сільській раді встановлено 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву та повідомлено, що згідно з вимогами ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Проте відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не подав, про причини неподання суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 грудня 2018 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (далі - Баранинська сільська рада) із заявою б/н та доданими до неї документами, в якій просила надати їй дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 0,03 га, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням ІІІ сесії сьомого скликання Баранинської сільської ради №7 від 22 січня 2019 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,03 га в АДРЕСА_1 відмовлено.

Вважаючи дану відмову суб`єкта владних повноважень протиправною та такою, що порушує гарантоване законодавством право кожного громадянина на землю, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється нормами глави 19 ЗК України.

Чч. 1, 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Так, п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України передбачене право громадян на безоплатну передачу земельних ділянок у їх власність шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Ст. 121 ЗК України врегульовано норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Ч. 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно положень ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, для отримання у власність спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства позивач звернулася у законодавчо встановленому порядку до уповноваженого на те органу місцевого самоврядування - Баранинської сільської ради.

Ч. 7 ст. 118 ЗК України визначає порядок розгляду вищезазначених клопотань уповноваженим органом. Так, вказана законодавча норма передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Окрім того, ч. 7 ст. 118 ЗК України встановлює, що виключною підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17 та від 24 квітня 2018 року № 814/1961/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання правомірності оскарженого рішення крізь призму основних засад адміністративного судочинства, суд повинен дослідити, чи прийнято таке на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Зазначене кореспондується також з встановленим Конституцією України обов`язком будь-якого суб`єкта владних повноважень діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з оскарженого рішення Баранинської сільської ради №7 від 22 січня 2019 року, орган місцевого самоврядування свою відмову у задоволенні клопотання позивача жодним чином не аргументує.

Відповідно до наданого на вимогу суду витягу з протоколу ІІІ сесії VII скликання Баранинської сільської ради від 22 січня 2019 року, в частині, що стосується предмету позову, мотиви прийняття рішення щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою в ньому відсутні. Інших доказів на обґрунтування правомірності прийнятого рішення відповідачем надано не було, будь-яких пояснень стосовно спірних правовідносин до суду не направлено.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Баранинською сільською радою не доведено правомірності оскарженого рішення. Відтак, оскільки позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою за відсутності підстав, передбачених ст. 118 ЗК України, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування п. 1.5 рішення Баранинської сільської ради №7 від 22 січня 2019 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства площею 0,03 га в АДРЕСА_1 , та зобов`язання повторно розглянути зазначене питання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Баранинської сільської ради (місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 42, с. Баранинці, Ужгородський район, Закарпатська область, 89425, код ЄДРПОУ - 22095099) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати пп. 1.5 п. 4 рішення ІІІ сесії VІІ скликання Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №7 від 22 січня 2019 року.

3. Зобов`язати Баранинську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області повторно розглянути питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,03 га, мкрн. "Горяни

АДРЕСА_3 . Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 42, с. Баранинці, Ужгородський район, Закарпатська область, 89425, код ЄДРПОУ - 22095099) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) 768 грн. 40 коп. (Сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 27 лютого 2020 року.

СуддяР.О. Ващилін