Справа № П/811/862/17
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року справа № П/811/862/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький у порядку загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Велта» (далі - Товариство) до Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області (далі - Управління) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство звернулося до суду з заявою до Новоукраїнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області, правонаступником якої є Управління, про визнання протиправним та скасування рішення від 05 грудня 2016 року, котрим застосовано штрафну санкцію в сумі 3047526,53 грн. та нараховано пеню - 711741,86 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - внесок) (Том 1 а.с.5-14, 155).

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимогу заяви.

Пояснив, що внесок сплачувався одночасно з виплатою заробітної плати працівникам.

Визнав, що заробітну плату працівники отримували з запізненням.

Звертав увагу, що Товариство відноситься до гірничих підприємств, а тому граничний строк сплати внеску за календарний місяць становить 28 число наступного місяця.

Стверджував, що податковий орган, якщо погодитись з висновком про допущення порушення, двічі притягнув до юридичної відповідальності одного виду за одне і теж порушення (застосував штраф та нарахував пеню).

Управління заперечило стосовно задоволення позову, надавши відзив на нього (Том 1 а.с.96-97).

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що Товариство не відноситься до гірничих підприємств.

Внесок з нарахованої заробітної плати працівників позивач сплачував з порушенням граничного строку, яким є 20 число наступного місяця, в якому нараховано заробіток.

Стверджував, що діюче законодавство дозволяє застосовувати штрафну санкцію та нараховувати пеню за несвоєчасну сплату внеску.

Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року первісного відповідача замінено правонаступником - Головним управлінням Державної фіскальної служби в Кіровоградській області (Том 2 а.с.101-102).

Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження та замінено Головне управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області правонаступником, яким є Управління (Том 2 а.с.132-133).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши експерта і дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, Товариство отримало спеціальний дозвіл на користування надрами (виробляє з руди ільменітовий концентрат) (Том 1 а.с.64-69).

Надрами користується на підставі договорів оренди землі (кар`єри, шахти) (Том 1 а.с.5-14).

Позивач нараховував заробітну плату працівникам щомісяця, однак виплачував її з запізненням у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

05 грудня 2016 року податковий орган прийняв рішення, яким застосовано щодо Товариства штрафну санкцію в сумі 3047526,53 грн. та нараховано пеню - 711741,86 грн. за несвоєчасну сплату внеску (Том 1 а.с.15-34).

Позивач погоджується з правильністю фактичних даних щодо нарахування заробітної плати, її виплати та сплати внеску, які враховувались податковим органом під час розрахунку штрафної санкції та пені (Том 1 а.с.16-34).

Судом встановлено, що Товариство сплачувало внесок і після 28 числа наступного місяця, в якому здійснювалось нарахування заробітної плати.

Штрафна санкція та пеня застосовані та нараховані за період з 21 березня 2015 року по 25 листопада 2016 року.

Податковий орган, обчислюючи штрафну санкцію і пеню, враховував граничний строк сплати внеску як 20 число наступного місяця після місяця, в якому нараховано заробітну плату.

Податковий орган на визнає Товариство гірничим підприємством.

Ухвалою суду від 21 травня 2018 року призначено судово-економічну експертизу (Том 1 а.с.169-171).

31 травня 2019 року експерт Кропивницького відділення КНДІСЕ Міністерства юстиції України Щербина О.В. зробила висновок №2312/2313/19-27 (Том 2 а.с.6-64).

Експерт встановила наступне:

- Товариство відноситься до гірничих підприємств;

- гірниче підприємство сплачує внесок до 28 числа наступного місяця за місяцем, в якому нараховується;

- недоїмка зі сплати внеску існувала станом на 21 січня 2015 року;

- сплата платежів за період з 21 березня 2015 року по 25 листопада 2016 року зараховувалась в порядку черговості з урахуванням недоїмки станом на 21 січня 2015 року;

- штраф за період з 21 березня 2015 року по 25 листопада 2016 року мав складати 2722588,09 грн., а пеня - 511360,61 грн.

У судовому засіданні експерт підтвердила висновки експертизи.

Зазначила, що Товариство несвоєчасно сплачувало внесок і для обчислення його розміру немає значення, яку дату враховувати (20 чи 28 число наступного місяця після місяця нарахування), оскільки станом на 21 січня 2015 року існувала недоїмка зі сплати внеску, яка погашалась в першу чергу.

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, спірні правовідносини врегульовані приписами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон).

Приписами статті 1 Гірничого закону України встановлено, що гірниче підприємство - цілісний технічно та організаційно відокремлений майновий комплекс засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин, будівництва та експлуатації об`єктів із застосуванням гірничих технологій (шахти, рудники, копальні, кар`єри, розрізи, збагачувальні фабрики тощо).

Мотивувальна частина експертного висновку містить висновок, що Товариство відноситься до гірничих підприємств.

Висновок експерта детально обґрунтований з посиланням на матеріали справи, норми діючого законодавства та наявності у юридичної особи цілісного технічного та організаційно-відокремленого майнового комплексу засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин і застосуванням гірничих технологій (кар`єр).

Управління не висловило заперечень щодо висновку експерта.

Тому, суд не ставить його під сумнів.

Приписами частини 8 статті 9 Закону встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Отже, граничним строком сплати внеску для Товариства є 28 число наступного місяця за місяцем, в якому нарахований.

З урахуванням існування недоїмки зі сплати внеску станом на 21 січня 2015 року усі платежі за період з 21 березня 2015 року по 25 листопада 2016 року сплачували з запізненням, оскільки зараховувались, в першу чергу, як погашення боргу за попередні періоди.

Такий висновок зробив і експерт.

Тому, має місце несвоєчасна сплата внеску.

У судовому засіданні представник Товариства погодився з сумами штрафної санкції та пені, які визначив експерт.

Дослідивши арифметичні розрахунки експерта, суд не виявив помилок.

Що стосується подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне і теж порушення, то суд зазначає наступне.

Так, приписами пункту 2 частини 11 статті 25 Закону передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Приписами частини 10 статті 25 Закону встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Приписами частини 3 статті 25 Закону визначено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Отже, Законом передбачено, що за несвоєчасну сплату внеску застосовується штраф та нараховується пеня.

Приписами частини 4 статті 8 Закону передбачено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами підпункту 111.1.1 пункту 111.1 статті 111 ПК України встановлено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовується фінансова відповідальність, яка є одним із видів юридичної відповідальності.

Пунктом 111.2 цієї ж норми права визначено, що фінансова відповідальність застосовується у виді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Таким чином, податковий орган двічі притягнув Товариство до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення.

Це суперечить приписам частини 1 статті 61 Конституції України.

Так, цією нормою Основного Закону встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Стаття 61 Конституції України входить до розділу ІІ, який називається «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина».

Тому може виникнути твердження, що ця норма Основного Закону поширює дію виключно на правовідносини за участі фізичної особи.

Проаналізувавши приписи Основного Закону, суд зробив висновок, що згадана норма права поширює дію на правовідносини за участі і юридичної особи.

Так, приписами статті 34 Конституції України, яка входить до того ж розділу, встановлено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Таке право належить не тільки журналістам, а й і засобам масової інформації, які, як правило, є юридичними особами.

Якщо стверджувати, що фізичну особу (платника внеску) можна притягнути лише раз до юридичної відповідальності одного виду за одне і те ж порушення, а юридичну особу (платника внеску) - двічі, то треба визнати, що у такому випадку відсутня рівність усіх платників внеску перед законом.

Отже, суд зробив висновок, що усіх платників внеску можна притягнути лише раз до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Податковий орган, вирішуючи питання про притягнення Товариства до фінансової відповідальності, не врахував припис статті 61 Конституції України.

Однак, постає запитання, в якій частині є незаконним рішення податкового органу.

Право вибору застосування штрафу чи пені належить виключно податковому органу.

Відповідач не зробив такий вибір.

Скасовуючи один з видів фінансової відповідальності, суд не буде обирати інший, а виключить зайвий.

Обираючи, який вид фінансової відповідальності належить скасувати, суд застосовує такий конституційний принцип як верховенство права (стаття 8 Основного Закону).

Його суть розкрита у приписах частини 1 статті 8 КАС України.

Цією нормою права встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави.

У даному випадку інтереси платника внеску полягають у сплаті меншої суми коштів, як покарання за порушення, що не призведе до порушень інтересів держави, оскільки остання, маючи можливість вибору виду фінансової відповідальності, не скористалась цим.

Тому, суд визнає протиправним застосування штрафної санкції, оскільки її розмір більший від розміру пені в рази.

Водночас суд скасовує надмірне нарахування пені у сумі 200381,25 грн. (711741,86 - 511360,61).

Підсумовуючи, суд зробив висновок про часткове задоволення позову.

Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 56389,03 грн. та вартості експертизи у 26455 грн. (Том 1 а.с.4, Том 2 а.с.5).

Позовна заява задоволена на 86,39%.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Новоукраїнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 05 грудня 2016 року, котрим до товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Велта» застосовано штрафну санкцію в сумі 3047526,53 грн. та нараховано пеню - 711741,86 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в частині застосування штрафу - 3047526,53 грн. та нарахування пені - 200381,25 грн.

В іншій частині позову відмовити у задоволенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Велта» судові витрати в сумі 71568,96 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей