Справа № 120/4320/19-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

27 лютого 2020 р. Справа № 120/4320/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної Казначейської служби України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача Головне управління Державної Казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивачка зазначає, що звернулась до Відповідача із заявою про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплаченого нею у зв`язку із придбанням житла вперше. Разом із тим, листом від 29.10.2019 року за №6149/1001-50/05 Відповідач повідомив про відсутність правових підстав для повернення сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, адже відсутній правовий механізм перевірки інформації про факт придбання житла вперше.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. Також, ухвалою суду, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління державної Казначейської служби України у Вінницькій області.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на відсутність документального підтвердження правових підстав для звільнення позивача від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, і як наслідок, відсутність підстав для повернення сплаченої суми.

Але, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Головне управління Державної Казначейської служби України Відповідачем не подала свої пояснення на позовну заяву, а тому, позиція третьої особи стосовно заявленого позову суду не відома.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду відмовлено.

Суд, вивчивши матеріали справи та, оцінивши наявні у ній докази, в їх сукупності, встановив, що 16 лютого 2017 року між Лесик Яною Олександрівною та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В та зареєстровано в реєстрі за №345, згідно якого, Позивачка придбала квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» Позивачкою сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі - продажу, який становить 9180,00 грн, що підтверджується квитанцією від 16.02.2017 року (а.с. 10).

Позивачка звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про повернення безпідставно сплаченого збору на вказану суму, оскільки житло придбано нею вперше.

Листом від 29.10.2019 року за №6149/1001-50/05 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило ОСОБА_4 про те, що у зв`язку з відсутністю правового механізму перевірки інформації про факт придбання особою нерухомості вперше, правові підстави для надання повідомлення до органів Державної казначейської служби України про повернення сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування під час придбання нерухомого майна в органі Пенсійного фонду відсутні.

Не погоджуючись з тим, що Відповідач відмовляється від формування та подання до Головного управління Державної Казначейської служби України подання про повернення суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу першого п. 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі - продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 28.11.2018 по справі №813/1126/17, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин, в силу положень ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно індексний номер 80528252 від 16.02.2017 р., щодо об`єкта нерухомого майна, що виникло на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер 345, виданий 16.02.2017 р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В., підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33891259 від 16.02.2017, власник ОСОБА_4 , реєстраційний номер нерухомого майна 01, на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.9).

При цьому, судом враховано, що в законодавстві України відсутній правовий механізм перевірки інформації про факт придбання особою нерухомості вперше.

Разом із тим, за відсутності такого правового механізму, саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Суд також звертає увагу на те, що відсутність єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначеність порядку виконання законодавчо закріплених норм не повинно призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

У даному випадку, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, а судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість тверджень позивача щодо придбання житла вперше та безпідставної сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

Відповідно до пункту 5 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за подання органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до п. п. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача звернутися з відповідним поданням до органів Державної казначейської служби України щодо повернення помилково сплаченого позивачем збору в розмірі 9180,00 грн.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну, та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані Позивачкою, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд врахував те, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці понесені нею судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у поверненні ОСОБА_4 помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне страхування з операції купівлі-продаж нерухомості в розмірі 9180,00 грн ( дев`ять тисяч сто вісімдесят гривень).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сформувати та подати до управління Державної Казначейської служби України у Вінницькій області подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі - продажу від 16.02.2017 року у розмірі 9180,00 грн (дев`ять тисяч сто вісімдесят гривень) ОСОБА_4 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768,40 грн ( сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ-13322403, Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, Тел./факс (0432)66-02-95, E-mail );

Третя особа - Головне управління Державної Казначейської служби України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ-37979858, вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел. (0432) 66-26-26, факс (0432) 66-06-52, Е-mail: )

Суддя Крапівницька Н. Л.