Справа № 522/22925/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2020 року

Київ

справа №522/22925/16-а

адміністративне провадження №К/9901/45737/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Коваленко Н.В., судді Чиркіна С.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 9 березня 2017 року (прийняту у складі головуючого судді Тарасова А.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Градовського Ю.М., суддів Кравченка К.В., Лук`янук О.В.),

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУПФ України в Одеській області, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо не встановлення основного розміру його пенсії станом на 1 квітня 2012 року та розрахунку максимального розміру підвищення до пенсії без урахування основного розміру пенсії станом на 1 квітня 2012 року;

зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок та здійснити виплату пенсії з 1 квітня 2013 року відповідно до чинного законодавства;

виплатити заборговану частину пенсії з 1 квітня 2013 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 28 червня 2002 року він перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за вислугу 44 роки в розмірі 90% від суми грошового забезпечення. У зв`язку із прийняттям постанови КМУ «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за №355 від 23 квітня 2012 року, відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача без врахування розміру грошового забезпечення станом на 1 квітня 2012 року, а також обмежено розмір пенсії до 80% від розміру грошового забезпечення. Позивач вважає дії відповідача неправомірними та зазначає, що сума максимального розміру підвищення до пенсії це різниця між основним розміром пенсії станом на 1 січня 2008 року та станом на 1 квітня 2012 року.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 9 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії посадових осіб ГУПФ України в Одеській області щодо невстановлення основного розміру пенсії ОСОБА_1 станом на 1 квітня 2012 року протиправними. Визнано дії посадових осіб ГУПФ України в Одеській області щодо розрахунку максимального розміру підвищення до пенсії без урахування основного розміру пенсії станом на 1 квітня 2012 року протиправними. Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з 28 травня 2016 року з виплатою заборгованої частини. Стягнуто з ГУПФ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551,2 грн. Звернуто до негайного виконання постанову в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць. В задоволенні вимоги щодо зобов`язання ГУПФ України в Одеській області виплатити заборговану частину пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що, оскільки пенсію позивачу призначено до 1 жовтня 2011 року (до набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»), дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії та визначення її розміру 80%, а не 90%, не відповідають вимогам законодавства та порушують право позивача на отримання належного йому розміру пенсії.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що відповідно до статті 63 закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться на умовах, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 63 зазначеного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №355 від 23 квітня 2012 року, у зв`язку з чим на підставі довідки, наданої ООВК №21158 від 1 квітня 2014 року, позивачу здійснено перерахунок пенсії.

Стаття 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції Закону №3668 від 8 серпня 2011 року) визначає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Тому перерахунок пенсії здійснено за чинною на час перерахунку пенсії редакцією Закону №2262-ХІІ, тобто у розмірі 80% грошового забезпечення.

З урахуванням цього, на думку відповідача, немає підстав для здійснення перерахунку пенсії виходячи з 90% грошового забезпечення, а пенсія позивачу виплачується згідно з вимогами чинного законодавства.

Позиція інших учасників справи

4 жовтня 2017 року до суду надійшли заперечення позивача на касаційну скаргу відповідача, в яких зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №522/22925/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Суддя-доповідач ухвалою від 26 лютого 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №522/22925/16-а та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 27 лютого 2020 року.

При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що 28 червня 2002 року позивачу призначена пенсія у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 90% від суми грошового забезпечення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за №355 від 23 квітня 2012 року ГУПФ України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії позивача.

Не погоджуючись з такими діями відповідач, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків судів попередніх інстанції доводів учасників справи

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Приморського районного суду м. Одеси від 9 березня 2017 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначається Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до положень статті 13 Закон №2262-ХІІ (в редакції Закону України №3591-IV від 4 квітня 2006 року) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50%, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55% відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3% відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт «б» статті 12): за страховий стаж 25 років - 50% і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1% відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» (пункт «в» статті 12): за вислугу 15 років - 40% відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2% за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50% відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 - 100%, до категорії 2 - 95% (стаття 43).

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон - №3668-VІ), який набрав чинності з 1 жовтня 2011року, внесено зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років. За правилами цього Закону максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 - 100%, до категорії 2 - 95%.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо максимального розміру пенсії за вислугу років в розмірі 90% від грошового забезпечення втратили чинність на підставі Закону №3668-VІ.

Підстави та порядок перерахунку пенсії особам, визначеним Законом №2262-ХІ регулюються статтею 63 цього Закону. Згідно із вказаною нормою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому КМУ, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Положення зазначеної норми у зв`язку із прийняттям Закону №3668-VІ не зазнали змін.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, а саме, що при перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям повинні застосовуватися норми, що визначають розмір пенсії у відсотках, які діяли на момент призначення пенсії.

Суд зазначає, що внесені зміни Законом №3668-VІ до Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Як зазначив Верховний Суд України в своєму рішенні у справі №21-420а13 від 10 грудня 2013 року, процедура призначення і перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. При перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначала розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Зазначена позиція Верховного Суду України узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27 лютого 2018 року у справі №642/3284/17, від 24 квітня 2018 року у справі №686/12623/17, від 4 лютого 2019 року у зразковій справі №240/5401/18 (залишеній без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року (провадження № 11-198заі19)).

Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується із судами попередніх інстанцій, які частково задовольняючи позов, дійшли висновку, що, оскільки пенсію позивачу призначено до 1 жовтня 2011 року (до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»), дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії та визначення її розміру 80%, а не 90%, не відповідають вимогам законодавства та порушують право позивача на отримання належного йому розміру пенсії.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначені висновки судів та зводяться до невірного тлумачення статей 13, 63 Закону №2262-ХІІ, що було спростовано зазначеними вище мотивами цієї постанови Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 9 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: Н.В. Коваленко

С.М. Чиркін