Справа № 308/9155/19
Суддя: Деметрадзе Т. Р.
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9155/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Деметрадзе Т.Р.
секретаря судового засідання Єфремова М.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про оскарження рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства за межі України, -
ВСТАНОВИВ:

Адвокат Лучинець Олександр Вацлавович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про оскарження рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства за межі України.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22 липня 2019 року начальником відділу но роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чопського прикордонного загону в/ч НОМЕР_1 ЗРУ ДПСУ ОСОБА_2 прийнято рішення №90 про примусове повернення іноземця або особи без громадянства за межі України стосовно громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Того ж дня рішення затверджено в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_3 .
Рішення про примусове повернення мотивоване тим, що оскільки ОСОБА_1 був затриманий за спробу нелегального перетину державного кордону України у Словацьку Республіку, то він своїми діями порушив вимоги ст. 12 Закону України «Про Державний кордон України від 04.11.1991 року. Відтак, з метою забезпечення національної безпеки на державному кордоні України, на підставі положень пункту 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», прийнято рішення про примусове повернення за межі України, гр. Таджикистану ОСОБА_1 та зобов`язати його покинути територію України у термін до 28 липня 2019 року.
Представник ОСОБА_1 зазначає, що у його довірителя є значні проблеми у його рідній країні, де його безпідставно звинувачують в екстремізмі, він з сім`єю неодноразово затримувався правоохоронними органами Таджикистану, йому висувалися всілякого роду обвинувачення, а тому він декілька раз покидав країну. Зазначає, що прибувши в Україну та не отримавши посвідку на проживання, ОСОБА_1 усвідомлюючи можливість повернення до країни народження, прийняв спонтанне рішення рухатися нелегально в Європу ні з ким не порадившись, та нічого не повідомивши своїй сім`ї.
Вказує, що ОСОБА_1 має намір звернутися за захистом в Україні з відповідною заявою та він підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» і статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.
Також представник позивача зазначає, що рішення про примусове повернення прийняте з численними порушеннями законодавства, зокрема, ОСОБА_1 був затриманий за спробу нелегального перетину державного кордону України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачено адміністративне покарання та його вина повинна бути встановлена судом. Однак на момент прийняття рішення про примусове повернення громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , постанови у справі про адміністративне правопорушення судом винесено не було.
Крім того, громадянин Таджикистану ОСОБА_1 не володіє українською мовою, не читає та не розмовляє українською мовою і не володіє знаннями права. Рішення про примусове повернення складено українською мовою, у графі підпис перекладача відсутні відомості, як і відсутні відомості, що ОСОБА_1 доведено зміст рішення на зрозумілій йому мові. Також позивачу не відомо було про можливість оскаржити рішення про примусове повернення. Таким чином, з урахуванням зазначених обставин, ОСОБА_1 не міг оскаржити своєчасно рішення про його примусове повернення.
Враховуючи вищенаведене, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Чопського прикордонного загону в/ч 1493 ЗРУ ДПСУ №90 від 22.07.2019 року про примусове повернення громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за межі України.
Позивач не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник адвокат Лучинець О.В. подав заяву, у якій просив провести розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача повторно не скористався правом на участь у судовому засіданні, заперечень на позовну заяву не подавав. 18.02.2020 року надійшла заява ОСОБА_4 , згідно з якою він просить розглянути справу без участі представника відповідача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Судом встановлено, що 17.07.2019 року о 16:00 год. громадянина Таджикистану було виявлено та затримано начальником групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на відстані 50 метрів від лінії державного кордону на напрямку 69-70 прикордонного знаку, в складі групи осіб при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку.
Обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або в статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та унеможливлюють примусове повернення відповідача за межі України, судом не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», та на момент розгляду справи позивачем суду не надано відомостей про його звернення із заявою до компетентних органів за захистом в Україні.
З оглянутого Рішення начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чопського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ЗРУ ДПС України №90 від 22.07.2019 року, затвердженого в.о. начальника Чопського прикордонного загону Михайлом Дьоміним вбачається, що таким вирішено примусово повернути за межі України гр. Таджикистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 28 липня 2019 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства визначається Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 року.
Пунктами 5 та 6 Розділу І вказаної Інструкції визначено, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.
Примусове повернення з підстав, передбачених пунктом 5 цього розділу, здійснюється за рішенням органів ДМС, органу охорони державного кордону (стосовно іноземців, затриманих ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органу СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, оформленням відповідних документів, доведенням цього рішення до іноземця та взяттям з нього зобов`язання про добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк, а також здійсненням подальшого контролю за фактичним виконанням іноземцем цього рішення.
Судом встановлено, що на час ухвалення оскаржуваного рішення №90 від 22.07.2019 року про примусове повернення за межі України позивача, відносно останнього не було винесено постанову суду про визнання ОСОБА_1 винним у незаконному перетинанні або спробі незаконного перетинання державного кордону України та притягнення його до відповідальності.
Також, пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції визначено, що рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства.
Проте, в оскаржуваному позивачем рішенні №90 від 22.07.2019 року відсутні відмітки про його оголошення в присутності перекладача чи представника, тому суд бере до уваги твердження позивача про те, що йому не було зрозуміло змісту рішення та він не мав можливості оскаржити таке у встановлені строки.
Аналіз вищенаведеного дає підстави вважати, що винесене рішення від 22.07.2019 року №90 про примусове повернення іноземця або особи без громадянства за межі України стосовно громадянина Таджикистану ОСОБА_1 прийнято з порушенням встановленої процедури та представник відповідача на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не довів правомірності свого рішення.
Тому, позовна заява в частині скасувати рішення Чопського прикордонного загону в/ч 1493 ЗРУ ДПСУ №90 від 22.07.2019 року про примусове повернення громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за межі України підлягає до задовлення.
Разом з тим, за приписами ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
За наслідками розгляду справи з приводу оскарження рішень про примусове повернення в країну походження або третю країнурішень, суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін або скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Тому, суд не може визнати дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправними, чи визнання ухваленого рішення незаконним чи протиправним.
Враховуючи вищенаведене, позов підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст.12, 257, 241, 244, 246, 288, 371, КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.
Рішення Чопського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ЗРУ ДПС України №90 від 22.07.2019 року про примусове повернення громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за межі України скасувати.
В іншій частині вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.Р. Деметрадзе