Справа № 360/4509/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року справа №360/4509/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 360/4509/19 (головуючий суддя І інстанції Захарова О.В.), складеного в повному обсязі 12 грудня 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (з урахуванням уточнень) про:

- визнання протиправною відмову Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області у зарахуванні позивачу трудового стажу за період з 29 листопада 1975 року по 02 серпня 1976 року (8 місяців 4 дні), з 02 серпня 1976 року по 27 січня 1981 року (4 років 5 місяців 25 днів), з 14 березня 1998 року по 22 вересня 2003 року (5 років 6 місяців 8 днів) в розрахунок пенсії;

- зобов`язання відповідача зарахувати позивачу трудовий стаж за період з 29 листопада 1975 року по 02 серпня 1976 року (8 місяців 4 дні), з 02 серпня 1976 року по 27 січня 1981 року (4 років 5 місяців 25 днів), з 14 березня 1998 року по 22.09.2003 (5 років 6 місяців 8 днів) в розрахунок її пенсії, здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням зарахованого трудового стажу за період з 29.11.1975 по 02.08.1976 (8 місяців 4 дні), з 02.08.1976 по 27.01.1981 (4 років 3 місяців 25 днів), з 14.03.1998 по 22.09.2003 (5 років 6 місяців 8 днів) з часу призначення пенсії (а.с.4-6, 30-33).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с. 154-157).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт зазначив, що трудовий стаж за період з 02 серпня 1976 року по 27 січня 1981 року (4 років 5 місяців 25 днів) в розрахунок пенсії відповідач повністю не взяв та вважає зменшив його навмисно на 1 місяць щоб зменшити виплати, які гарантовані державою.

Трудовий стаж за період з 14 березня 1998 року по 22 вересня 2003 року (5 років 6 місяців 8 днів) в розрахунок пенсії повинен включений відповідно до записів в трудовій книжці, однак відповідачем не повністю рахується інший період з 01.10.2004 року по 31.12.2014 року , відповідно до уточнюючої позовної вимоги.

Позивач вказує, що відповідно до записів в трудовій книжці, всі трудові стажі, а саме навчання з 29 листопада 1975 року по 02 серпня 1976 року, навчання з 02 серпня 1976 року по 27 січня 1981 року, робота з 14 березня 1998 року по 22 вересня 2003 року підтверджуються відповідними записами.

Позивач зазначає, що на даний час відповідач не виконав вимоги, викладені в заявах від 02 травня 2019, 23 вересня 2019 року, а тому дії відповідача, на думку позивача, є протиправними та такими, що суперечать положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, позивач вказав на порушення суду першої інстанції норм процесуального права, а саме не дослідження в повній мірі позовної заяви та уточненої позовної заяви, матеріалів справи, порушив принцип обґрунтованості рішення, положень ст. 77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Просив стягнути суму пенсії в межах суми стягнення за один місяць та постановити окрему ухвалу (а.с. 180-185).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідачем наданий відзив на апеляційну скаргу в якому він просить рішення суду першої інстанції залишити без змін та розглянути справу у відсутність його представника.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, перебуває на обліку в Рубіжанському ОУПФУ в Луганській області та отримує пенсію за віком, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, пенсійного посвідчення від 07 липня 2015 року № (а.с.7-8).

Позивачу призначено пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 23 січня 2015 року, що підтверджується відповідною заявою, протоколом від 31 січня 2015 року № 76 (а.с. 103, 109 зв. бік, 110).

Оглядом матеріалів розгляду заяви позивача від 25 березня 2019 року № 110/П-14 встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 22 березня 2019 року, із змісту якої позивач посилаючись на Закон України «Про звернення громадян» просить надати інформацію щодо індексації та розміру пенсії у 2015-2018 роках, вимог щодо врахування певних періодів роботи до стажу або про перерахунок пенсії заява не містить (а.с. 129-134).

У відповіді на звернення від 12 квітня 2019 року № 110/П-14 відповідачем надані роз`яснення та його повідомлено про проведення перерахунку пенсії з 08 лютого 2016 року за наслідками проведеної перевірки радгоспу «Рубіжанський» по заробітній платі, де працював позивач, та наведений детальний розрахунок пенсії (до проведення перерахунку та після проведення перерахунку) за 2016-2019 роки (а.с. 131-133).

28 жовтня 2019 року за вх. № 353/П-14 позивач звернувся до відповідача із заявою від 28 жовтня 2019 року, зареєстрованою відповідачем відповідно до Закону України «Про звернення громадян», з проханням надати довідки та розрахунки при врахуванні стажу за період з 29 листопада 1975 року по 02 серпня 1976 року з урахуванням записів в трудовій книжці (а.с. 135-140).

21 листопада 2019 року за № 353/П-14 Рубіжанським ОПФУ надана відповідь на звернення позивача від 28 жовтня 2019 року в якій зазначено, що загальний стаж роботи позивача складає 34 роки 11 місяців 23 дні (по 31 грудня 2014 року), в тому числі 2 роки 9 місяців - військова служба, яка зарахована на підставі військового квитка НОМЕР_2 ; 4 роки 4 місяці 27 днів (з 02 серпня 1976 року по 27 січня 1981 року) - навчання, яке зараховано на підставі диплома НОМЕР_3 ; інші періоди зараховано згідно з трудовою книжкою та індивідуальними відомостями про застраховану особу. Крім того, у відповіді зазначено з посиланням на Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсії (перерахунку) пенсій (Порядок № 22-1), що обов`язок проведення УПФУ перерахунку пенсій виникає виключно у разі подання заявником належного за формою документа, передбаченого Порядком № 22-1 (а.с. 135-140, матеріали розгляду звернення позивача від 23 жовтня 2019 року № 353/П-14).

Згідно з матеріалами розгляду звернення позивача від 28 жовтня 2019 року № 354/П-14 позивач 28 жовтня 2019 року вх. 354/П-14 звернувся до Рубіжанського ОПФУ з вимогою (заявою) від 28 жовтня 2019 року, в якій просив надати довідки про розмір пенсії за період за 6 місяців до дня запиту; за період 12 місяців до дня запиту; про розмір пенсії за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року; за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року (а.с. 141-153).

Відповідач листом від 04 листопада 2019 року № 354/П-14 на звернення позивача від 28 жовтня 2019 року вх. № 354/П-14 повідомив про надання усіх довідок про розмір пенсії за вказані періоди (а.с. 143-147).

Також в матеріалах розгляду звернення наявна відповідь від 12 листопада 2019 року № 354/П-14 про неможливість скерування довідок про розмір пенсії згідно заяви ОСОБА_1 від 28 жовтня 2019 року на електронну адресу позивача (а.с. 148).

Не погодившись із не проведенням перерахунку пенсії позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутня та не встановлена протиправна бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії у справі, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, а відповідачем не приймалося рішення за вказаною заявою про відмову у перерахунку пенсії позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 (далі Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2005 року №21-1, затвердженого на виконання наведеного вище Закону, встановлено наступне.

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення/перерахунок пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до пункту розділу 1.5. розділу І Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Форма і зміст заяви затверджена Порядком № 22-1 (додаток № 3).

Згідно з абзацом 5 пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Документи, необхідні для перерахунку пенсії, наведені в розділі ІІ Порядку № 22-1.

Відповідно до пункту 4.1 розділу І Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі (пункт 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1).

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Згідно з пунктом 4.7. розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

З матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до відповідача із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії за віком відповідно до вимог Порядку № 22-1 та статті 44 Закону № 1058-IV та необхідним пакетом документів, що визначає право на перерахунок пенсії.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до пенсійного органу із заявами від 22.03.2019 (вх. № 110/П-14 від 25.03.2019), від 28.10.2019 (від 28.10.2019 вх. № 353/П-14), від 28.10.2019 (вх. № 354/П-14 від 28.10.2019), однак в них позивач не порушував питання перерахунку пенсії або вимог врахування періодів роботи до стажу, а просив надати інформацію про розмір пенсії, розрахунок пенсії або видати довідки.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Листи відповідача, якими надана відповідь на вищезазначені заяви позивача мають роз`яснювальний характер, не містять висновку про відмову у перерахунку пенсії позивача, отже не тягнуть для позивача правових наслідків, рішення по суті щодо перерахунку позивачеві пенсії відповідно до Закону № 1058-IV відповідачем не приймалося.

Звернення позивача розглянуті відповідачем у передбачений Законом України «Про звернення громадян» строк.

Відтак, позивачем не надано суду доказів, які б свідчили взагалі про звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії або з заявою про призначення/перерахунок пенсії встановленого зразку, визначеного Порядком № 22-1. Посилання позивача на надмірний формалізм стосовно зразка заяви звернення до управління є необґрунтованим, оскільки заява позивача має містити вимогу про перерахунок пенсії, а у випадку відсутності такої вимоги, заява позивача є зверненням, яке має бути розглянуто у порядку та на виконання вимог Закону України «Про звернення громадян».

Заяви, надані позивачем позивачем до уточненої позовної заяви (вимоги/заяви від 23.09.2019 до Головного УПФУ в Луганській області та Рубіжанського УПФУ в Луганській області) та уточненої заяви від 30 жовтня 2019 року, складених у довільній формі, в яких позивач просить зарахувати стаж та здійснити перерахунок пенсії (а.с. 34-35), суд апеляційної інстанції не приймає до уваги. Оскільки доказів їх отримання управліннями матеріали справи не містять.

Таким чином, зазначені заяви не можуть бути належними та допустимими доказами звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному про перерахунок пенсії у розумінні статей 73-74 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилання позивача/апелянта на заяву від 02 травня 2019 року судом не береться до уваги, оскільки подана вона не до відповідача по справі, а саме до Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області, при цьому зміст цієї заяви також не місить вимог про перерахунок пенсії, позивач в ній просить надати певну інформацію (а.с. 9).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо відсутності протиправної бездіяльності Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови у перерахунку пенсії у справі, оскільки відсутні докази звернення позивача до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, а відповідачем не приймалося рішення за вказаною заявою про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Відтак, вимоги позивача є передчасними, та можуть бути заявлені після належної відмови (якщо така буде) пенсійного органу у перерахунку пенсії.

Посилання позивача/апелянта в апеляційній скарзі на норми матеріального права в частині зарахування спірних (на думку позивача) періодів навчання та праці до стажу позивача судом апеляційної інстанції не аналізуються та до уваги не приймаються, з огляду на відсутність рішення суб`єкту владних повноважень з цього питання та відсутності доказів звернення позивача із вимогою про перерахунок пенсії по спірним періодам, а також підтвердження як позивача, так і пенсійного органу про часткове зарахування спірних періодів до стажу під час призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованого та правомірного висновку суду попередньої інстанції.

Оскільки рішення щодо перерахунку пенсії не прийнято та апеляційна скарга не задовольняється, суд апеляційної інстанції вважає недоречним негайне стягнення суми місячного розміру пенсії та постановлення окремої ухвали.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 360/4509/19 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 360/4509/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2020 року.

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова