Справа № 341/2205/19
Суддя: Гаполяк Т. В.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 341/2205/19
Номер провадження 2-а/341/13/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Гаполяка Т.В.

з участю секретаря судового засідання Ворох З.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Галичі в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до іспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області, лейтенанта Василіва Назарія Степановича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до іспектора 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області, лейтенанта Василіва Н.С., яким просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1903783 від 25 грудня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачем винесено відносно нього вказану постанову, за змістом якої він 25 грудня 2019 року о 16 годин 36 хвилин по вул. Коновальця, 93 у м. Львові керував автомобілем Опель Вектра, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив виїзд на трамвайну колію зустрічного напрямку руху, чим порушив пункт 11.9 Правил дорожнього руху та допустив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП. Зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував і вказаних у постанові правопорушень не вчиняв. Інспектором при винесенні постанови не взято до уваги його пояснень, не встановлено дійсних обставин події, доказів, які б свідчили про вчинення ним правопорушення не надано, такі інспектором не досліджено.

Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області Гаполяка Т.В. від 02 січня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, який отримав ухвалу судді Галицького районного суду Івано-Франківської області Гаполяка Т.В. від 02 січня 2020 року про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі за правилами спрощеного провадження у визначений судом строк відзиву на адміністративний позов суду не скерував.

Дослідивши наявні докази, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 11.9 Правил дорожнього руху, забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Диспозицією частини 2 статті 122 КУпАП, адміністративним правопорушенням визначено, зокрема, порушення розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Справи про вказані адміністративні правопорушення мають право розглядати і накладати адміністративні стягнення працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень(стаття 222КУпАП).

Згідно пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 №1395,у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу . Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених частиною 2 статті 122 КУпАП.

Судом встановлено, що відповідачем винесено відносно позивача постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1903783 від 25 грудня 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., за змістом якої позивач 25 грудня 2019 року о 16 годин 36 хвилин по вул. Коновальця, 93 у м. Львові керував автомобілем Опель Вектра, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив виїзд на трамвайну колію зустрічного напрямку руху, чим порушив пункт 11.9 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, суд вважає, що відповідач не довів факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови він прийняв зазначене рішення на підставі об`єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду не представлено.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

В пункті 9 з назвою «До постанови додається» оскаржуваної постанови не наведено жодного доказу у справі про адміністративне правопорушення який досліджений відповідачем та на підставі якого винесено оскаржувану постанову.

Відповідачі мали можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи. За відсутності таких суд при розгляді справи врахував докази надані позивачем, що відповідає положенням КАС України.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частин 1, 3 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Відповідно до вимог статті 251КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кіно зйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з статтею 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

Виходячи з наведеного, з огляду на встановлені судом обставини та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача, підтверджував правомірності оскаржуваної постанови та вказував на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, суд дійшов висновку, що дії інспектора при винесенні постанови є протиправними, прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а відтак незаконним, тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

При зверненні до суду позивачем не було сплачено судовий збір, оскільки він звільнений від сплати такого відповідно до статті 288 КУпАП.

Порядок розподілу судових витрат встановлений статтею 139 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно абзацу 2 частини 5 статті 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, відшкодуванню з Державного бюджету України підлягають лише ті судові витрати, які були фактично понесені. Матеріали справи не містять доказів понесення сторонами судових витрат.

Вказані норми не передбачають стягнення з суб`єкта владних повноважень (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь держави судового збору, тому і відсутні підстави для стягнення на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 121, 126, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9,73-77,90,229,242,244-246,286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1903783 від 25 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП і накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень

- скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, згідно п. 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: іспектор 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області, лейтенант Василів Назарій Степанович, місцезнаходження установи - Управління патрульної поліції у Львівській області за адресою: вулиця Перфецького, 19, місто Львів.

Суддя: Т. В. Гаполяк