Справа № 400/3274/19
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 р. справа № 400/3274/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., у спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомМіністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ, вул. Успенська, 1, м. Одеса, 65014

до відповідачаОСОБА_1 , АДРЕСА_1

провизнання бездіяльності протиправною та стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 42 437,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Міністерство внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (надалі - позивач або Одеський ДУВС) звернулось з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач або ОСОБА_1 ), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача з відшкодування витрат за навчання після звільнення з органів внутрішніх справ протягом трирічного строку перебування на службі після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України;

- стягнути з відповідача на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ України, в особі Одеського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням відповідача в Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 42 437,14 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на дострокове звільнення відповідача з служби в поліції за власним бажанням та невідшкодування відповідачем витрат на його підготовку в навчальному закладі згідно з договором, укладеним між позивачем та відповідачем.

До відкриття провадженні у справі, на виконання вимог ч. 3 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), судом направлявся запит щодо встановлення інформації про зареєстроване місце проживання відповідача до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області та Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради (а. с. 43).

24.10.2019 року на адресу суду надійшли дані, згідно яких ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , яка збігається з адресою, що зазначена в позові (а. с. 46).

Ухвалою від 28.10.2019 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

Від відповідача до суду відзив не надходив, а копія ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі, яку суд направив відповідачу, повернулась без вручення адресату з відміткою поштової установи "адресат відсутній".

Частиною 11 ст. 126 КАС України встановлено, що у разі повернення поштового відправлення з повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

05.11.2019 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а. с. 69).

На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Матеріали справи свідчать, що наказом Одеського ДУВС від 11.08.2014 року № 109 о/с позивача було зараховано курсантом університету.

08.09.2014 року між відповідачем, позивачем та Управлінням МВС України в Миколаївській області укладено договір про підготовку фахівця в Одеському ДУВС (надалі - Договір, а. с. 27-30).

Наказом Одеського ДУВС від 06.11.2015 року № 165 о/с, курсанта ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 63 «к» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).

Наказом Одеського ДУВС від 12.11.2017 року № 171 о/с позивача зараховано на посаду курсанта Одеського ДУВС справ з 07.11.2017 року.

Наказом від 12.05.2017 року № 105 відповідача відряджено для подальшого проходження служби в органах Національної поліції до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та призначено на посаду дільничного інспектора поліції сектору превенції Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції.

Наказом від 01.07.2019 року № 252 о/с позивача звільнено з служби в поліції за власним бажанням згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (а. с. 25).

01.07.2019 року відповідач отримав письмове повідомлення про зобов`язання протягом тридцяти днів з моменту отримання цього повідомленні відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у повному розмірі за весь період фактичного навчання (а. с. 26).

Згідно з пунктом 2.3.6. Договору, відповідач зобов`язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, за підставами, передбаченими пунктом 3 цього Договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Серед підстав відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця за Договором передбачене звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ з служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни (пункт 3.3 Договору).

У пунктах 4.1, 4.4 Договору узгоджено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних із грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв; у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством.

Як вбачається з довідки-розрахунку фактичних витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 від 30.06.2017 року № 290, фактичні витрати, пов`язані з його утриманням становлять 42 437,14 грн. та складаються з:

- грошового забезпечення: 8 439,19 грн.;

- продовольчого забезпечення: 18 155,11 грн.;

- речового забезпечення: 5 241,45 грн.;

- комунальних послуг: 10 601,39 грн. (а. с. 31).

У вересні 2019 року позивач направив відповідачу лист № Ю-129 про відшкодування витрат на навчання у добровільному порядку, що підтверджується копією листа (а. с. 40).

Зазначений лист залишився без відповіді та задоволення.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з звільненням відповідача з служби в органах Національної поліції України за власним бажанням до спливу трирічного строку з дати початку служби та невідшкодуванням відповідачем витрат на його навчання у Одеському ДУВС.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частина 5 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року № 261 (надалі - Порядок № 261), передбачений механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (надалі - витрати), у разі: дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.

Згідно з пунктами 4, 5, 8 Порядку № 261, витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку відшкодувати позивачу фактичні витрати на навчання, враховуючи звільнення відповідача з служби в Національній поліції України за власним бажанням протягом трьох років з дати закінчення навчального закладу.

Одночасно суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відшкодування витрат за навчання, з огляду на те, що такий спосіб захисту права не відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства.

Зокрема, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 4 ст. 5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Стаття 245 КАС України надає адміністративному суду право визнавати протиправною бездіяльність лише суб`єкта владних повноважень (п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України).

Отже, суд не може визнавати протиправною бездіяльність особи, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, станом на день розгляду справи не надав суду доказів щодо спростування вимог позивача, у тому числі доказів добровільного відшкодування витрат.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача витрат на навчання в сумі 42 437,14 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Матеріали справи не містять доказів понесення позивачем судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 256, 260 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (вул. Успенська, 1, м. Одеса, 65014, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (вул. Успенська, 1, м. Одеса, 65014, ) витрати, пов`язані з утриманням під час навчання у розмірі 42 437,14 грн. (сорок дві тисячі чотириста тридцять сім гривень чотирнадцять копійок).

3. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз