Справа № 440/3571/19
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення позовної заяви
26 лютого 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/3571/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., розглянувши матеріали адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2019 року Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 108548 грн. 02 коп. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної державі в особі військової частини НОМЕР_1 внаслідок нестачі майна квартирно-експлуатаційної служби, переданого під звіт.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі - відмовлено. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишено без руху. Встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:
- документа про сплату судового збору в розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) (отримувач: УДКСУ у м. Полтаві, , банк: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, розрахунковий рахунок: 4011 , КЕКД: 22030101, призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд) або документів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону;
- засвідчених в порядку, встановленому чинним законодавством України, копій належної якості доказів, доданих до позовної заяви в обґрунтування позовних вимог, а саме: наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2019 №467, інвентаризаційної відомості наявності та визначення залишкової вартості майна КЕС в/ч НОМЕР_1 , інвентаризаційної відомості наявності та стану майна служби КЕС;
- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.
Роз`яснено позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.
Роз`яснено позивачу, що у разі у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Копію ухвали суду від 25 вересня 2019 року позивач отримав 01 жовтня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
15 жовтня 2019 року до суду надійшло клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з додатками. Вказане клопотання здане на пошту 08 жовтня 2019 року, що підтверджується штампом поштової організації на конверті.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року визнано неповажними підстави, вказані позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Відмовлено у задоволенні клопотань позивача про розстрочення сплати судового збору та надання додаткового строку для сплати судового збору. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення коштів повернуто позивачеві.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2020 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України - задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 по справі №440/3571/19 - скасовано. Справу №440/3571/19 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Справа №440/3571/19 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 29 січня 2020 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.
Скасовуючи ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 по справі №440/3571/19 колегія суддів дійшла висновку, що позивач, заявивши клопотання про надання додаткового строку сплати судового збору, фактично просив у разі відмови у розстроченні сплати судового збору продовжити йому строк для усунення недоліків позовної заяви в частині сплати судового збору, проте, судом не вирішено питання про продовження процесуального строку. Щодо надання позивачем копій документів неналежної якості, колегія суддів вважала висновки такими, що не є безумовною підставою для повернення позову. У постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у справі №440/3571/19 зазначено, що зі змісту клопотання можливо дійти висновку, що фактично позивач просив у разі відмови у розстроченні сплати судового збору продовжити йому строк на усунення недоліків позовної заяви в частині сплати судового збору. Крім того, скасовуючи ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 по справі №440/3571/19, суд апеляційної інстанції виходив з того, що висновок суду про повернення позовної заяви є передчасним, оскільки після подання позивачем заяви про поновлення строку та визнання судом підстав для його пропуску неповажними, суд неправомірно не надав позивачу можливість усунути недоліки позовної заяви в цій частині шляхом зазначення інших поважних підстав для його поновлення з додаванням відповідних доказів в обґрунтування такої заяви.
Враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року визнано неповажними підстави, вказані позивачем у клопотанні від 07.10.2019 про поновлення строку звернення до адміністративного суду. У задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі - відмовлено. Продовжено Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви до 21 лютого 2020 року. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:
- документа про сплату судового збору в розмірі 884 грн. 43 коп. (вісімсот вісімдесят чотири гривні сорок три копійки) (отримувач: УК у м. Полтаві/м. Полтава/22030101, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA4016002, призначення платежу : Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд) або документів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону;
- іншої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку з додаванням відповідних доказів в обґрунтування такої заяви.
Роз`яснено позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.
Роз`яснено позивачу, що у разі, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Копію ухвали суду від 03 лютого 2020 року позивач отримав 11 лютого 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
26 лютого 2020 року до суду надійшло клопотання позивача від 19.02.2020 про поновлення пропущеного строку для подання адміністративного позову та про розстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви або надання позивачу додаткового строку для сплати судового збору.
Вирішуючи клопотання позивача про розстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Позивач не є суб`єктом, на якого поширюється дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.
Аналогічну позицію викладено Верховним Судом в ухвалах від 10 січня 2018 року у справі № 242/3169/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 71519976) та від 11 січня 2018 року у справі №809/1045/16 (реєстраційний номер в ЄДРСР 71540816).
В обґрунтування клопотання в частині розстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви або надання позивачу додаткового строку для сплати судового збору позивачем зазначено, що фінансування видатків військової частини НОМЕР_1 на її утримання і виконання функцій здійснюється згідно кошторису, станом на 18.02.2020 військова частина НОМЕР_1 не має можливості сплатити судовий збір через відсутність бюджетного фінансування за кодом 2800, призначеного для сплати судового збору.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Позивач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Право на звернення до суду кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Відтак, клопотання позивача про розстрочення сплати судового збору - необґрунтоване, а тому задоволенню не підлягає.
Стосовно клопотання позивача про надання позивачу додаткового строку для сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Частиною 6 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі - відмовлено та позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду, зокрема, документа про сплату судового збору в розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) (отримувач: УДКСУ у м. Полтаві, , банк: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, розрахунковий рахунок: 4011 , КЕКД: 22030101, призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд) або документів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі - відмовлено та продовжено Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви до 21 лютого 2020 року. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду, зокрема, документа про сплату судового збору в розмірі 884 грн. 43 коп. (вісімсот вісімдесят чотири гривні сорок три копійки) (отримувач: УК у м. Полтаві/м. Полтава/22030101, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA4016002, призначення платежу : Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд) або документів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.
З огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що позивач звернувся до суду з даним позовом 17 вересня 2019 року, а тому фактично позивач мав п`ять місяців, упродовж яких міг вирішити питання про сплату судового збору, враховуючи, що ухвалою суду від 03.02.2020 продовжено Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви до 21 лютого 2020 року, у тому числі, для надання до Полтавського окружного адміністративного суду документа про сплату судового збору в розмірі 884 грн. 43 коп., а також враховуючи те, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску строку, встановленого позивачу судом для усунення недоліків позовної заяви, а тому про необхідність відмови у задоволенні клопотання позивача про надання додаткового строку для сплати судового збору.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відтак, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а саме не надав документа про сплату судового збору в розмірі 884 грн. 43 коп. або документів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону, тому наявні підстави, визначені пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, для повернення позовної заяви позивачеві.
Вирішуючи клопотання позивача про поновлення пропущеного строку для подання адміністративного позову, суд дійшов наступних висновків.
Зазначені позивачем у клопотанні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом у даній справі зводяться до того, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з позовом, оскільки ОСОБА_1 звільнений з військової служби 19.06.2019, та механізм відшкодування завданої шкоди встановлено пунктом 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року N 243/95-ВР.
Пунктом 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року N 243/95-ВР (чинного на час звернення до суду з даним позовом), передбачено, що у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Частиною четвертою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.01.2020 у справі № 813/1045/18 сформовано висновок про те, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір у цій справі щодо відшкодування державі в особі військової частини НОМЕР_2 шкоди, завданої ОСОБА_1 шляхом втрати майна під час здійснення ним повноважень, пов`язаних з проходженням військової (публічної) служби, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.
Відповідно до приписів статті 233 Кодексу законів про працю України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.
Строк звернення до адміністративного суду встановлено статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до приписів частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
У позовній заяві позивачем зазначено, що під час проведення позапланової інвентаризації квартирно-експлуатаційної служби військової частини НОМЕР_1 було виявлено нестачу майна квартирно-експлуатаційної служби на загальну суму 224056,76 грн. У зв`язку із встановленням осіб, винних у виникненні нестач матеріальних засобів квартирно-експлуатаційної служби (згідно акту про результати позапланової інвентаризації №1379 від 16.05.2019) командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №755 від 24 травня 2019 року Про результати проведення позапланової інвентаризації майна квартирно-експлуатаційної служби військової частини НОМЕР_1 станом на 21.04.2019, яким командира відділення 3-го взводу підвозу ПММ групи матеріального забезпечення старшину ОСОБА_1 було притягнуто до матеріальної відповідальності на загальну суму 112028,38 грн.
Пунктом 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 травня 2019 року №755 "Про результати проведення позапланової інвентаризації майна квартирно-експлуатаційної служби військової частини НОМЕР_1 станом на 21.04.2019" відповідно до п. 13 Положення "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі", затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995, за втрату майна, переданого під звіт, що підтверджено актом інвентаризації №1376 від 16.05.2019, згідно відомості залишкової вартості №02 від 16.05.2019 (з урахуванням зносу) притягнуто до повної матеріальної відповідальності головного сержанта-командира відділення 3-го взводу підвозу ПММ групи матеріального забезпечення ОСОБА_1 , на загальну суму 112028,38 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 був звільнений з військової служби після прийняття рішення про стягнення з нього заподіяної шкоди та підстави, що дають позивачу право на пред`явлення визначених законом вимог (день виявлення заподіяної працівником шкоди) виникли 24 травня 2019 року, а не 16 червня 2019 року, як зазначає позивач у своєму клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
Позивач звернувся до суду 17 вересня 2019 року, що підтверджується штампом поштової організації на конверті.
Отже, позивачем пропущено трьохмісячний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Тобто, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Таким чином, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформовано Верховним Судом складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.10.2019 у справі №820/4188/18.
Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України не наведено обставин пропуску такого строку, які могли б бути визнані судом поважними, та не надано суду належних доказів, на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.
Вказані позивачем обставини не є поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки не є обставинами об`єктивного і непереборного характеру, а тому суд вважає за необхідне визнати неповажними підстави, вказані позивачем у клопотанні від 19.02.2020 про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи, що ухвалою суду від 25 вересня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, зокрема, зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску, ухвалою суду від 03 лютого 2020 року визнано неповажними підстави, вказані позивачем у клопотанні від 07.10.2019 про поновлення строку звернення до адміністративного суду, продовжено Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви до 21 лютого 2020 року, зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду, зокрема, іншої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку з додаванням відповідних доказів в обґрунтування такої заяви, зважаючи на те, що судом визнано неповажними підстави, вказані позивачем у клопотанні від 19.02.2020 про поновлення строку звернення до адміністративного суду, наявні підстави, встановлені частиною 2 статті 123 та пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України для повернення позовної заяви позивачеві.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачеві на підставі пункту 1 частини 4 статті 169, частини 2 статті 123 та пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
На підставі викладеного, керуючись статтями 121, 122, 123, 132, 133, 169, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 8 Закону України "Про судовий збір", -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача про розстрочення сплати судового збору - відмовити.
У задоволенні клопотання позивача про надання додаткового строку для сплати судового збору - відмовити.
Визнати неповажними підстави, вказані позивачем у клопотанні від 19.02.2020 про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення коштів повернути позивачеві.
Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич