Справа № 280/5831/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Справа № 280/5831/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області та Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування вимог та рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування вимог та рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 02.12.2019 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

21 грудня 2019 року до суду надійшов уточнений позов (№54170 від 21.12.2019) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач або ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі ГУ ДФС у Запорізькій області або відповідач 1) та Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі ГУ ДПС у Запорізькій області або відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача 1 про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2019 №Ф-53531-56 на загальну суму 4412,56 грн.;

визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача 2 про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2019 №Ф-5353-56 на загальну суму 740,28 грн.;

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 № від 23.10.2019 на суму 4279,99 грн.;

визнати протиправними дії відповідача 1 щодо взяття на облік позивача, як платника податків та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність;

зобов`язати відповідача 2 внести коригування до особового рахунку позивача шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного внеску у сумі 5152,84 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог в уточненій позовній заяві зазначає, що раніше відповідач 1 надсилав йому вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску від 12.12.2018 за №Ф-53531-56 та від 18.01.2019 за №Ф-53531-56 на загальну суму 10634,32 грн., які були оскаржені у судовому порядку та отримане рішення Запорізького окружного адміністративного суду про їх скасування (справа №280/731/19), однак податковий орган продовжує надсилати вимоги, при цьому, є всі підстави вважати, що видане податковим органом рішення про застосування штрафних санкцій та пені є похідним від тих вимог, які вже скасовані. Крім того, наголошує, що Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Мінфіну України від 09.12.2011 №1588, не зобов`язує платника податків та зборів, який є фізичною особою-підприємцем та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, ставати окремо на облік, як фізична особа-підприємець та самозайнята особа, а таким чином, і вести окремий (за видами діяльності) податковий облік. Зауважує, що окремо, як самозайнята особа на податковому обліку, не реєструвався, обов`язкову податкову звітність про доходи подавав, як фізична особа-підприємець у терміни і строки, встановлені законом, всупереч зазначеному, відповідач 1 самостійно поставив його на облік як фізичну особу-підприємця з ознакою самозайнятої особи, без отримання від нього відповідних документів. Стверджує також, що своєчасно сплачував єдиний соціальний внесок у розмірах, передбачених законодавством, що підтверджується квитанціями про сплату єдиного соціального внеску за 2018-2019 роки. Відсутня пряма норма Закону, що передбачає подвійну сплату ЄСВ за провадження діяльності окремо Фізичною особою-підприємцем та самозайнятою особою, якщо платник податків зареєстрований, як фізична особа-підприємець з ознакою самозайнятої особи, проте відповідачі всупереч діючому законодавству про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначили суму недоїмки. На підставі вищевикладеного, просить визнати протиправними та скасувати оскаржені рішення відповідачів, а також визнати протиправними дії відповідача 1 щодо взяття на облік позивача, як самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність та зобов`язати відповідача 2 внести коригування до особового рахунку позивача шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного внеску у сумі 5152,84 грн.

Відповідно до ухвали від 26.12.2019 відкрите спрощене позовне провадження у справі та призначений розгляд справи на 22 січня 2020 року без виклику (без повідомлення) учасників справи.

Відповідачі позов не визнали, їх представником надісланий на адресу суду відзив на адміністративний позов (№4207 від 28.01.2020), у якому вони вказують, що відповідно до даних Єдиного реєстру адвокатів ОСОБА_1 здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, та відповідно ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі Реєстру були внесені зміни до облікових даних позивача. Зазначає, що в силу норм Порядку обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Мінфіну України від 09.12.2011 №1588, кожна особа протягом 10 календарних днів після отримання свідоцтва про право на зайняття певною діяльністю, незалежно від наміру фактичного здійснення такої діяльності чи обраної організаційно-правової форми, зобов`язана стати на облік платників єдиного внеску та податків як платником податків та ЄСВ. Зняття з такого обліку можливе виключно у випадку припинення реєстрації незалежної професійної діяльності фізичної особи у відповідному уповноваженому органі (анулювання чи скасування документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності) за дати реєстрації (анулювання чи скасування). Стосовно оскаржених вимог про сплату боргу (недоїмки) і рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені посилаючись на приписи Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №449 від 20.04.2015, стверджує, що у зв`язку з наявністю у позивача недоїмки з єдиного внеску відповідачами правомірно сформовані вказані рішення, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Так, у відповідності до ч. 9 ст. 205 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

На підставі приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 22.05.2014 та на даний час перебуває на обліку Головному управлінні ДПС у Запорізькій області, Мелітопольське управління, (м. Мелітополь). Зареєстрованим видом економічної діяльності позивача є Код КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права (основний).

Крім того, 19 січня 2006 року позивачем отримано Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3053/10, підстава: рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 19.01.2006 №136.

З 01 січня2016 року позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, 3 група зі ставкою 5 відсотків, що підтверджується Витягом від 12.09.2019 №564 з Реєстру платників єдиного податку.

ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець у 2018-2019 роках сплачував єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується такими документами:

- квитанція №21610894-1 від 15.02.2018 на суму 819,06 грн.;

- квитанція №21916247-1 від 16.03.2018 на суму 819,06 грн.;

- квитанція №22172859-1 від 11.04.2018 на суму 819,06 грн.;

- квитанція №22545461-1 від 16.05.2018 на суму 819,06 грн.;

- квитанція №22909799-1 від 19.06.2018 на суму 819,06 грн.;

- квитанція №23211404-1 від 17.07.2018 на суму 819,06 грн.;

- квитанція №23610158-1 від 20.08.2018 на суму 819,06 грн.;

- квитанція №23974094-1 від 19.09.2018 на суму 819,06 грн.;

- квитанція №24298243-1 від 17.10.2018 на суму 819,06 грн.;

- квитанція №24674790-1 від 19.11.2018 на суму 819,06 грн.;

- квитанція №25020126-1 від 18.12.2018 на суму 819,20 грн.;

- квитанція №25330613-1 від 17.01.2019 на суму 819,06 грн.;

- квитанція №25661338-1 від 15.02.2019 на суму 918,06 грн.;

- квитанція №25997491-1 від 15.03.2019 на суму 918,06 грн.;

- квитанція №26249660-1 від 05.04.2019 на суму 918,06 грн.;

- квитанція №26763293-1 від 17.05.2019 на суму 918,06 грн.;

- квитанція №27149494-1 від 19.06.2019 на суму 918,06 грн.;

- квитанція №27475271-1 від 16.07.2019 на суму 918,06 грн.;

- квитанція №27784173/1 від 09.08.2019 на суму 918,06 грн.;

- квитанція №28263068-1 від 18.09.2019 на суму 918,06 грн.;

- квитанція №28596040-1 від 16.10.2019 на суму 918,10 грн.

02 липня 2019 року ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-53531-56, відповідно до якої позивача зобов`язано протягом 10 календарних днів від дня отримання вимоги сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму недоїмки станом на 30 червня 2019 року у розмірі 4412,56 грн.

Позивачем вказану вимогу про сплату боргу оскаржено у адміністративному порядку до ДФС України, проте рішенням від 21.08.2019 №40289/6/99-99-11-05-02-25 вимога про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2019 №Ф-53531-56 ГУ ДФС у Запорізькій області залишена без змін, а скарга без задоволення.

У подальшому, 23.10.2019 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 2 618,30 грн. за період з 20.04.2018 до 18.09.2019 та нараховано пеню у розмірі 1661,69 грн., усього 4279,99 грн.

Вказане рішення позивачем оскаржене у адміністративному порядку до ДФС України, однак рішенням від 10.12.2019 №12524/6/99-00-08-06-01 про результати розгляду скарги оскаржене рішення залишене без змін, а скарга без задоволення.

Крім того, 08 листопада 2019 року ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-53531-56, відповідно до якої позивача зобов`язано протягом 10 календарних днів від дня отримання вимоги сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму недоїмки станом на 31 жовтня 2019 року у розмірі 740,28 грн

За даними інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 станом на 31.12.2019 за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску всього у розмірі 3 184,07 грн.

Вважаючи дії відповідача 1 щодо одночасного взяття на облік позивача як самозайнятої особи, яка проводить незалежну професійну діяльність, та фізичної особи-підприємця, що здійснює діяльність у сфері права, протиправними, а вимоги про сплату боргу (недоїмки) і рішення про нарахування штрафних санкцій та пені з єдиного соціального внеску протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому також просить зобов`язати відповідача 2 внести коригування до особового рахунку позивача шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного внеску у сумі 5152,84 грн.

При цьому, контролюючий орган стверджує, що позивача зареєстровано як фізичну особу, яка займається незалежною професійною діяльністю, та з цього часу позивач обліковується як фізична особа-підприємець та як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідач у даній справі є суб`єктом владних повноважень, який відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) здійснює адміністрування зазначеного внеску з жовтня 2013 року.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI); особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (пункт 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI).

Вищезазначене свідчить, що до платників єдиного внеску законодавцем віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську, та отримують дохід від цієї діяльності.

Суд зазначає, що законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому, порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України №2464-VI не передбачений.

В підпункті 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України міститься визначення поняття самозайнятої особи.

Так, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з пунктами 63.1, 63.2 статті 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Взяття на облік фізичних осіб-підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (пункт 65.1 статті 65 Податкового кодексу України).

Пунктом 63.5 статті 63 Податкового кодексу України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Пунктом 65.2 статті 65 Податкового кодексу України врегульовано, що облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Крім того, пунктом 65.3 статті 65 Податкового кодексу України обумовлено, що для взяття на облік фізичної особи, яка має право провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.

При цьому, у підпункті 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Таким чином, Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність.

При цьому, слід зазначити, що Кодексом передбачено, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка вже взята на облік як самозайнята особа, тобто, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

У свою чергу, відповідно до положень підпункту 6.7 Розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/20300 (надалі - Порядок № 1588) якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, визначеного у підпункті 1 цього пункту.

Відповідно до положень пункту 178.1, пункту 178.2 статті 178 Податкового кодексу України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст.167 цього Кодексу.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частина третя статті 4 вказаного Закону передбачає, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (частина перша статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З системного аналізу положень Податкового кодексу України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» випливає, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, а доходи, отримані від здійснення такої діяльності підлягають оподаткування згідно зі статтею 178 Податкового кодексу України у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює діяльність за кодом 69.10 «Діяльність у сфері права». Крім того, позивач також одночасно є адвокатом.

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави вважати підприємницьку діяльність позивача відмінною від незалежної професійної діяльності.

На виконання вимог статей 5, 16, 19 Закону №2464-VІ та пункту 4 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого указом Президента України від 18.03.2013 №141, наказом Міністерства фінансів України 24.11.2014 №1162, затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок №1162).

Згідно з пунктами 1, 2 Розділу ІІІ Порядку №1162 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою №12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону №2464, подають заяву за формою №1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Однак, згідно з пунктом 4 Розділу VІ Порядку №1162, якщо контролюючими органами при здійсненні своїх функцій за результатами перевірок та звірок, або на підставі інформації від третіх осіб, або на підставі даних інших державних органів чи відповідних державних реєстрів встановлено, що: фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, то такий орган повідомляє таку особу про необхідність подання заяви за формою 1-ЄСВ для взяття її на облік як платника єдиного внеску. Така фізична особа обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».

Відповідно до пункту 16 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015, фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти.

Аналіз змісту даної норми у розрізі положень Податкового кодексу України дає підстави вважати, що необхідність подачі окремих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виникає у разі якщо особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою - підприємцем здійснює відмінні види діяльності.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до підпункту 2 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою.

З огляду на те, що вид діяльності позивача як фізичної особи-підприємця та особи, яка провадить незалежну професійну діяльність співпадають, то він не має обов`язку подання звітності як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, оскільки у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно, і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.

В даному випадку позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно з Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи та не заперечується відповідачем.

Наведена правова позиція цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у рішенні від 02.09.2019 у зразковій справі № 520/3939/19, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019.

До того ж, судом встановлено та відповідачем підтверджено, що позивач не подавав відповідної заяви про реєстрацію як фізичної особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, а тому автоматичне взяття позивача на облік як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, без заяви цієї особи встановленої форми, є протиправним.

Суд враховує те, що згідно з нормами Податкового кодексу України, Закону №2464-VI, Порядку №1162 та Порядку №1588 відповідач наділений виключними повноваженнями з питань зняття з податкового облік та обліку платника єдиного внеску, оскільки припиненню перебування на податковому обліку передує відповідна процедура, встановлена зазначеними нормативно-правовими актами.

Однак, такі повноваження не є дискреційними, оскільки є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд наголошує, що позивач, перебуваючи на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець за видом діяльності 69.10.

Враховуючи те, що позивача протиправно взято на облік як особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправними дій ГУ ДФС у Запорізькій області щодо взяття на облік позивача як платника єдиного внеску - самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність та зобов`язання ГУ ДПС у Запорізькій області, на обліку у якого на даний час перебуває позивач, зняти останнього з такого обліку.

Відповідно до абзаців 1, 3, 4 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

За приписами частини третьої статті 25 Закону №2464-VІ суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (частина чотирнадцята статті 25 цього Закону).

Таким чином, визначені платником суми єдиного внеску до сплати підлягають відображенню у відповідній картці платника ЄСВ.

Оскільки судом встановлене безпідставне самостійне віднесення контролюючим органом позивача на облік одночасно як фізичної особа-підприємця та як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, нарахування недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до вимог про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2019 №Ф-53531-56 на загальну суму 4412,56 грн., від 08.11.2019 №Ф-5353-56 на загальну суму 740,28 грн., а також нарахування на ці суми штрафних санкцій і пені згідно з рішенням № від 23.10.2019 на суму 4279,99 грн. є протиправним, а тому позовні вимоги щодо скасування зазначених рішень підлягає задоволенню.

Разом із цим, позовні вимоги позивача щодо зобов`язати відповідача 2 внести коригування до особового рахунку позивача шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного внеску у сумі 5152,84 грн. задоволенню не підлягають, оскільки ведення системи визначено Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422, а належним способом захисту порушених прав позивача є оскарження відповідних рішень контролюючих органи.

Крім того, при ухваленні рішення судом також враховане, що жодного обґрунтування та/або розрахунку суми 5152,84 грн. позивачем суду не надано та не наведено.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області за задоволену вимогу немайнового характеру, а також у сумі 359,46 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області (46,78%) та у сумі 408,94 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області (53,22%) пропорційно до розміру задоволених майнових позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) та Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування вимог та рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо взяття на облік Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного внеску самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність.

Зобов`язати Головного управління ДПС у Запорізькій області зняти Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з обліку, як платника єдиного внеску - самозайнятої особи, що проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність.

Визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу недоїмки від 02.07.2019 №Ф-53531-56 Головного управління ДФС України у Запорізькій області на загальну суму 4 412,56 грн., вимогу про сплату боргу недоїмки від 08.11.2019 №Ф-5353-56 Головного управління ДПС України у Запорізькій області на загальну суму 740,28 грн.; рішення Головного управління ДПС України у Запорізькій області № від 23.10.2019 на загальну суму 4279,99 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 2280,46 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят гривень 46 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 408,94 грн. (чотириста вісім гривень 94 копійки).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль