Справа № 420/122/20
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/122/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування повідомлення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування повідомлення про відмову у відкритті виконавчого провадження виданого державним виконавцем Відділу Примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Євгенією Віталіївною від 12 грудня 2019 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу відповіді на відзив.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позов обґрунтований позивачем тим, що ним подано на виконання до органів виконавчої служби виконавчий лист, який безпідставно повернутий позивачу без виконання, про що зазначено у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2018 року у справі № 815/5714/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано Лиманську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за квітень-грудень 2016 року та виплатити різницю між фактично отриманим та належним до сплати розміром заробітної плати, на які її було протиправно зменшено в квітні-грудні 2016 року в зв`язку з невиплатою/виплатою не у повному розмірі надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особо важливої роботи у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання та надбавки за вислугу років.

Рішення набрало законної сили 26 березня 2018 року та на його виконання Одеським окружним адміністративним судом 10 квітня 2018 року виданий виконавчий лист (аркуш справи 30).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі №815/5714/17 задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, замінено сторону виконавчого провадження у справі №815/5714/17, а саме боржника Лиманську об`єднану податкову інспекцію Головного Управління ДФС в Одеській області на Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області (аркуш справи 7).

Зазначену ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, виконавчий лист направлені позивачем на адресу Начальника Примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби для примусового виконання (аркуш справи 5).

Однак, на адресу позивача 26 грудня 2019 року надійшло повідомлення відповідача №09.1.7418 від 20.12.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (аркуш справи 6). В повідомленні зазначено, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа №815/5714/17, виданого 10.04.2018 року вже перебувало на виконанні у Відділі (АСВП №56273857). 29.12.2018 року вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Крім того, ухвала про заміну сторони виконавчого провадження від 13.11.2019 року виносилась Одеським окружним адміністративним судом по закінченому виконавчому провадженню. Вищевикладене унеможливлює відкриття виконавчого провадження. Керуючись п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається без прийняття до виконання.

Позивач не погодився з правомірністю повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів.

Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до ст. 40, ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Уразі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

З оскаржуваного повідомлення вбачається, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №815/5714/17 від 10.04.2018 року вже перебувало на виконанні у Відділі (АСВП №56273857) та 29.12.2018 року вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, з Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що виконавче провадження №56273857 (боржник - Лиманська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області, стягувач ОСОБА_1 ) відкрито 25 04.2018 року, стан на теперішній час завершено.

Таким чином враховуючи те, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №815/5714/17, виданого 10.04.2018 року вже перебувало на виконанні у Відділі (АСВП №56273857) та 29.12.2018 року вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження не скасована, у державного виконавця не було підстав для повторного відкриття виконавчого провадження.

При цьому, у оскаржуваному повідомленні державним виконавцем зазначено підставу повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, зокрема, п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

В позовній заяві позивач зазначає про протиправність оскаржуваного повідомлення, враховуючи те, що позивачем не порушені вимоги ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» при подачі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №815/5714/17 від 17 січня 2018 року до примусового виконання.

Проте, суд звертає увагу, що помилкове зазначення державним виконавцем підстави для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання (п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження») не впливає на відсутність підстав для повторного відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду №815/5714/17 від 17 січня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, 65007, ) про визнання протиправним та скасування повідомлення про відмову у відкритті виконавчого провадження виданого державним виконавцем Відділу Примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Євгенією Віталіївною від 12 грудня 2019 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.