Справа № 1.380.2019.004264
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.004264 пров. № А/857/444/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.004264 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Хома О.П., час ухвалення рішення 27.11.2019 року, місце ухвалення рішення м. Львів, дата складання повного тексту рішення 02.12.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить: - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити розрахунок та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 30.04.2018 включно та по день фактичної затримки та виплати належних позивачу грошових коштів, які визначаються відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХII, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III та Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 №159; - зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплатити позивачу однією загальною сумою та одним платежем компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 30.04.2018 та по день фактичної затримки і виплати належних грошових коштів, які визначаються відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХII, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III і Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 №159; - встановити судовий контроль за виконання відповідачем судового рішення, зобов`язання його подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 у справі №813/388/18, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 у справі №857/4058/18, ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язано провести виплату доплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 №900-VIII, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» з врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Львівській області починаючи з 01.01.2016 та здійсненого перерахунку пенсії.

На звернення від 30.04.2019 до відповідача з проханням провести розрахунок та виплату компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 до 30.04.2018 та по день її фактичної виплати з нарахованої суми пенсії в розмірі 135 097 грн 48 к. за 28 місяців (з 01.01.2016 до 30.04.2018), ГУ ПФУ у Львівській області відповіло відмовою.

Позивач вважає, що має право на нарахування та виплату компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати відповідних виплат, тому звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.004264 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскільки п. 3 Постанови КМУ № 103 судом визнаний протиправним та нечинним, то відповідач цю пенсію повинен виплатити загальною сумою і одним платежем, однак відмовився здійснити таку виплату.

Крім того, помісячна виплата частини нарахованої заборгованості здійснена без грошової компенсації.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.004264 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення суду від 01.11.2018 у справі №813/388/18 відповідачем здійснено лише перерахунок пенсії ОСОБА_1 , однак виплата таких коштів не здійснена.

Оскільки чинне законодавство право на компенсацію грошових доходів в розумінні Закону №2050-III пов`язує саме із виплатою таких доходів, вимога про нарахування компенсації за відсутності виплати нарахованої ОСОБА_1 на підставі судового рішення пенсії є передчасною.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 20.01.2016.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення №91/10806, виданого 15.12.1998 позивачу з 19.11.1991 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

Пенсія позивачу призначена за вислугою років з 19.11.1991 за вислугу 29 років, виходячи із 77% грошового забезпечення, що підтверджується повідомленням про розмір пенсії (пенсійна справа № 9110806).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №813/388/18 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Львівській області частково задоволено, зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області провести виплату доплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 №900-VIII, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» з врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Львівській області починаючи з 01.01.2016 та здійсненого перерахунку пенсії.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 у справі №857/4058/18 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №813/388/18 залишено без змін.

ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області 30.04.2019 з запитом про надання публічної інформації, в якому просив з нарахованої суми пенсії в розмірі 135 097 грн 48 к. за 28 місяців (з 01.01.2016 до 30.04.2018) провести розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 до 30.04.2018 та по день її фактичної виплати.

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 11.05.2019 №12223/02.02-06 повідомило позивача про те, що його пенсія перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства, тому підстави для нарахування та виплати компенсації відсутні.

В подальшому позивач звертався до ГУ ПФУ у Львівській області із запитами від 12.08.2019 та від 21.08.2019 з проханням надати інформацію про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №813/388/18.

Листом від 09.09.2019 №23515/03.29-15 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило позивача, що таке рішення виконано в частині здійснення перерахунку пенсії. Щодо виплати суми перерахованої пенсії, то така виплачується після виділення коштів на її фінансування з Державного бюджету в такому порядку: -з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісяця окремою сумою у розмірі 50 % різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 1.12.2017; -з 01.01.2020 щомісяця окремо сумою у розмірі 100 % різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Відповідач зазначив, що пенсійний орган здійснює виплату пенсії у встановлених розмірах.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити розрахунок та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 30.04.2018 включно та по день фактичної затримки, які визначаються відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХII, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III та Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 №159, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок № 159).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 вказаного Закону визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з статтею 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, апеляційний суд дійшов висновку про те, що основною умовою для виплати громадянину компенсації втрати частини доходів є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину втрати частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. При цьому, Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою нарахованої суми доходу.

Така компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

Як підтверджено матеріалами справи, на виконання рішення суду від 01.11.2018 у справі №813/388/18 відповідачем здійснено лише перерахунок пенсії ОСОБА_1 , однак виплата таких коштів не здійснена.

Оскільки чинне законодавство право на компенсацію грошових доходів в розумінні Закону №2050-III пов`язує саме із виплатою таких доходів, то колегія суддів прийшла до переконання, що вимога про нарахування компенсації за відсутності виплати нарахованої ОСОБА_1 на підставі судового рішення пенсії є передчасною.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.004264 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Р. Б. Хобор
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 26.02.2020 року