Справа № 340/1857/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 340/1857/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу приватного підприємства «Колега»

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року, (суддя суду першої інстанції Петренко О.С.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький, повне судове рішення складено 12.11.2019 року, в адміністративній справі № 340/1857/19 за позовом приватного підприємства «Колега» до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

25 липня 2019 року приватне підприємство «Колега» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 15.04.2019 року № Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем було проведено камеральну перевірку позивача з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних виписаних у період з січня 2018 р. по травень 2018 р., за результатами якої складено акт від 20.03.2019 року № 00659/11-28-53-05/20643651. На підставі висновків акту було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 15.04.2019 року, яким застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на загальну суму 462 836,55 грн. Позивач вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки винесено з порушенням норм чинного законодавства.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог приватного підприємства «Колега».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що при вирішенні справи суд першої інстанції невірно розтлумачив норми статті 120-1 ПК України, в частині визначення видів податкових накладних, на які поширюється відповідальність у вигляді штрафів за несвоєчасну реєстрацію/відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, на думку позивача варіант тлумачення спірної норми, якого дотримувався суд першої інстанції не враховує контексту правової норми та її внутрішньої логіки, а також зв`язку з іншими нормами ПК України та іншими нормативними актами. Також, в обґрунтування своєї позиції позивач посилається на практику Європейського суду з прав людини, сформовану у рішеннях у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» «Джеймс та інші проти Сполученого королівства», «Серков проти України», «Щокін проти України», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Булвес АД проти Болгарії», «Трегубенко проти України», якими встановлено порушення статті 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначає, що його діями не завдано шкоди ані бюджету, ані контрагентам, а штраф за порушення строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних має суто технічний характер, тому накладення відповідачем штрафу у розмірі 462 836,55 грн. з урахуванням вказаних рішень Європейського суду з прав людини не є пропорційним державним втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що доводи апеляційної скарги є незаконними та необґрунтованими, такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги позивача відсутні.

Також, до початку розгляду справи на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване тим, що повноважний представник позивача наразі перебуває поза межами України та не може прибути в судове засідання 26.02.2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 313 КАС України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Колегія суддів, порадившись на місці ухвалила в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовити, з огляду на те, що на підтвердження доводів наведених у клопотанні позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів що підтверджували б факт перебування представника позивача поза межами України, таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що представник позивача дійсно не може прибути до суду з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовою особою Олександрійського управління ГУ ДФС у Кіровоградській області проведено камеральну перевірку приватного підприємства «Колега» з питання своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних виписаних у період з січня 2018 по травень 2018, за результатами якої складено акт від 20.03.2019 року №00659/11-28-53-05/20643651.

За наслідками перевірки встановлено, що в порушення п. 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України ПП «Колега» податкові накладні, виписані у період з січня 2018 р. по травень 2018 р. на неплатника ПДВ на суму ПДВ 3 246 564, 92 грн. зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації. (а.с. 12-13).

На підставі висновків акту перевірки, податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 15.04.2019 року №, яким за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних визначених статтею 20, та згідно ст. 120-1.1 ПК України 1) за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 2058990,85 грн. застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 205899,15грн.; 2) за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 1048139,95 грн. застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 209628,01 грн.; 3) за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 84642,70 грн. застосовано штраф у розмірі 30% у сумі 21916,57 грн.; 4) за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань до податкових накладних від 61 і більше календарних днів на суму ПДВ 54791,42 грн. застосовано штраф у розмірі 40% у сумі 21916, 57 грн. Загальна сума штрафу становить 462 836,55 грн.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що при формуванні оскаржуваного податкового повідомлення рішення, внаслідок арифметичної помилки інформаційної системи «Податковий блок» виникла розбіжність, а саме замість вірної суми штрафу 25392,82 грн. (30% від суми ПДВ несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних) система помилково продублювала наступну суму штрафів в розмірі 40 % від суми ПДВ несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних 21916,57 грн. Однак вказана арифметична помилка жодним чином не вплинула на правильність обчислення загальної суми штрафу.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 15.04.2019 року № позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що для звільнення від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковують за нульовою ставкою. Оскільки, податкові накладні, які вчасно не зареєстровані позивачем не мають вказані дві обов`язкові складові, податковим органом було правомірно застосовано до ПП «Колега» штрафні санкції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами у справі, податкові накладні, виписані у період з січня 2018 р. по травень 2018 р. на неплатника ПДВ на суму ПДВ 3 246 564, 92 грн. зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку встановленого законом. При цьому, наявність обов`язку позивача по реєстрації вказаних податкових накладних у визначені строки сторонами у справі не заперечується, спірним є питання застосування відповідальності у вигляді штрафу, з огляду на те, що податкові накладні не надавались покупцю.

На думку заявника апеляційної скарги, приписи статті 120-1 ПК України містять множинне трактування прав платників податків, що має розцінюватись на користь платника. Також, позивач наголошує, що зі змісту п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, їх синтаксичного розуміння, випливає, що відповідальність у вигляді штрафу не можу бути застосована до платника за невчасну реєстрацію податкової накладної, яка не видається покупцеві.

Суд апеляційної інстанції вважає такі доводи позивача необгрунтованими, з огляду на наступне.

Так, відповідно до пункту 120-1.1. статті 120 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року), порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу у визначених цією нормою розмірах.

Так, до 1 січня 2017 року штрафні санкції застосовувалися за порушення термінів реєстрації податкових накладних виключно тих, які підлягали наданню покупцям - платникам податку на додану вартість.

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», яким були внесені зміни, зокрема, і до статті 120-1 ПК України. Ця норма зазнала змін, зокрема, щодо сфери своєї дії та з 1 січня 2017 року передбачає, що штрафи не застосовуються виключно щодо «податкової накладної, що не видається одержувачеві (покупцеві), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: звільнених від оподаткування або оподатковуваних за нульовою ставкою».

Для з`ясування дійсної мети законодавця слід звернутися до Пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України», зміст якої свідчить, що метою зазначеного законопроекту є покращення інвестиційного клімату в Україні за рахунок спрощення податкової системи та адміністрування податків, що матиме позитивний вплив на економічне зростання, залучення інвестицій та створення нових робочих місць. Законопроектом пропонується внести ряд змін до Податкового кодексу України, якими передбачається в частині податку на додану вартість, зокрема, збільшення терміну реєстрації податкових накладних та розрахунку коригування до таких податкових накладних в ЄРПН (з 180 до 365 календарних днів) із одночасним встановленням штрафу щодо відсутності такої реєстрації у розмірі 50% від суми ПДВ, а також встановлення штрафу при порушенні термінів реєстрації всіх податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, в тому числі, складених на адресу неплатникам податку (за виключенням певних операцій).

При цьому, як слідує з порівняльної таблиці до проекту Закону, в першій редакції змін до статті 120-1 ПК України виключення стосувалися лише операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою. Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики на своєму засіданні 5 грудня 2016 року (протокол№55) розглянув проект Закону та вніс пропозиції, зокрема, щодо змін до статті 120-1, запропонувавши в абзаці десятому слова "складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які оподатковуються за нульовою ставкою)" замінити словами "складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування, які оподатковуються за нульовою ставкою)".

Отже, оскільки п. 120-1.1 статті 120 ПК України винятки із загальних правил сформульовано чітко та виходячи з синтаксичного аналізу побудови норми права та дійсної мети законодавця, можна зробити висновок, що внесені Законом № 1797-VIII зміни запровадили виключні випадки звільнення від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, і такі виключення стосуються реєстрації двох видів податкових накладних: 1) яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; 2) яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою. Тобто для застосування виключень і звільнення від відповідальності обов`язковою умовою є звільнення операції від оподаткування або її оподаткування за нульовою ставкою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що застосування пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України в частині розуміння виключних випадків звільнення від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом. Правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладено Верховним Судом в постановах від 04.09.2018 (справа №816/1488/17), від 11.12.2018 (справа №807/68/18), від 13.08.2019 року (справа №2040/7988/18), від 07.02.2019 року (справа №808/3250/17), що враховано судом при прийнятті рішення відповідно до ст. 242 КАС України.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з огляду на сформовану усталену практику правозастосування п. 120-1.1 ст. 120 ПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наразі не існує множинного трактування приписів норм п. 120-1.1 ст. 120 ПК України, а відтак при розгляді даної справи судом першої інстанції не допущено порушення принців Верховенства права при застосуванні вказаної норми матеріального права, із врахуванням практики Верховного Суду.

Посилання платника податків на відповідну практику Європейського суду з прав людини є неприйнятним, оскільки у справах, на які посилається позивач, на відміну від цієї справи, було встановлено порушення норм Конвенції внаслідок протиправних дій органів державної влади.

Позивач в апеляційній скарзі також зазначає, що норма ст. 120-1 ПК України в редакції Закону України від 21.12.2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» набрала чинності 01.01.2017 року і з цієї дати без застосування будь-якого перехідного періоду та без дотримання зазначеного принципу стабільності контролюючим органом застосовуються штрафні санкції за порушення строків реєстрації податкових накладних, які не надаються покупцю (отримувачу). Відтак, на думку позивача, застосування норми 120-1 ПК України в редакції Закону України не відповідає принципу стабільності податкового законодавства.

Суд апеляційної інстанції вважає такі доводи позивача необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується, зокрема. на принципі стабільності, згідно якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Закон України «від 21.12.2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», в частині, що стосується норми ст. 120-1 ПК України, не змінює виду податку, або будь-яких його елементів, а запроваджує новий порядок та розміри штрафів, що застосовуються за порушення строків реєстрації податкових накладних.

В свою чергу, у відповідності до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Принцип дії закону у часі виходить з того, що закон, як правило, зворотної сили не має, тобто не поширюється на правовідносини, які виникли до його видання. До конкретного факту чи випадку необхідно застосовувати закон, який діяв у момент, коли трапився цей випадок або мав місце даний факт. Це правило відтворює сталість у відносинах між суб`єктами права, впевненість осіб у стабільності їх правового становища, в міцності правопорядку.

Отже, застосовуючи норму 120-1 ПК України з дати набрання нею законної сили, контролюючий орган діє в порядку та в межах повноважень, а доводи позивача про те, що застосування норми 120-1 ПК України не відповідає принципу стабільності податкового законодавства є необґрунтованими.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПП «Колега».

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Колега» - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року у справі № 340/1857/19 - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Постанова в повному обсязі складена 26.02.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай