Справа № 500/162/20
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/162/20

21 лютого 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: судді Осташа А. В.

за участю: секретаря судового засідання Павловського Ю.Б., представника позивача - Суп М.Б., представника відповідача - Чорнописької В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Нітроджен Логістік" до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Нітроджен Логістік" (далі - позивач) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України та до Головного управління Державної податкової служби України в Тернопільській області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Державної фіскальної служби України від 06 грудня 2019 року №1346370/43000496 про відмову в реєстрації податкової накладної від 21 жовтня 2019 року №41;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 21 жовтня 2019 року №41 подану на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Нітроджен Логістік"

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що "Юнайтед Нітроджен Логістік" на виконання податкових зобов`язань складена податкова накладна №41 від 21.10.2019 в електронній формі та подана на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних засобами електронного зв`язку. Проте, 15.11.2019 позивач отримав квитанцію в якій повідомлено про зупинення реєстрації податкової накладної №41 від 21.10.2019 у зв`язку з тим, що вона відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критерії ризиковості платника податку» та запропоновано надати пояснення та копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. На виконання рекомендацій квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №41 від 21.10.2019 позивач надав Повідомлення №15 про надання пояснень та копій документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних /розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 28.11.2019 та пояснення від 29.11.2019 №28/19, а також підтверджуючі документи. 06 грудня 2019 року комісією ДФС України було прийнято рішення за №1346370/43000496 про відмову в реєстрації податкової накладної №41 від 21.10.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підставою для відмови зазначено неподання платником податків копій документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів і послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити).

Зазначено, що фіскальним органом, не вказано у самій квитанція конкретного переліку документів, які не наданого і які мали бути підкреслені, тому вважає, що всі необхідні документи для підтвердження інформації зазначеної у податковій накладній.

Ухвалою суду від 08.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачі 31.01.2020 подали спільний відзив на адміністративний позов (аркуш справи 44-46) в якому заперечили проти позову. Вважають, що відповідачем прийнято рішення №1346370/43000496 від 06.12.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №41 від 21.10.2019 з підстав ненадання платником жодних документів, які підтверджують "зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні опис), у тому числі - рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні".

На підставі наведено, вважають, що правові підстави для задоволення позовних вимог, відсутні.

Ухвалою суду від 03.02.2020 проголошеною в судовому засіданні виключено відповідача - Головне управління ДПС України в Тернопільській області.

Ухвалою суду від 03.02.2020 замінено неналежного відповідача - ДФС України на належного відповідача - ДПС України (аркуш справи 53).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та представника відповідачів, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Нітроджен Логістік" 15 травня 2019 року включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Нітроджен Логістік" зареєстроване платником податку на додану вартість 01 липня 2019 року, що підтверджується витягом №009 від 26.06.2019.

Як випливає із матеріалів справи, в межах господарської діяльності між товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Стрім» (Замовник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Нітроджен Логістік" (Виконавець) 25.07.2019 було укладено договір на виконання робіт №6/19 (аркуш справи 17-18), за яким Виконавець зобов`язувався власними силами, технічними засобами та механізмами, за завданням Замовника виконати земляні роботи на будівельному майданчику, а Замовник зобов`язується оплатити виконані роботи.

Згідно п. 1.1.1. вказаного договору, роботи включають розробку траншей для прокладання кабелю.

Згідно акту надання послуг №24 від 21.10.2019, замовник прийняв виконання робіт Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Нітроджен Логістік" - послуги екскаватора.

На виконання умов вказаного договору, між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ "Юнайтед Нітроджен Логістік" (Орендар) 25.07.2019 було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу №16/19, за яким Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове платне користування транспортний засіб, а Орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування переданий Орендодавцем транспортний засіб, що визначений у п.1.2. цього Договору та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Предметом договору оренди є належний Орендодавцеві екскаватор марки YANMAR B25V, заводський номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007; реєстраційний номер НОМЕР_2 (аркуші справи 19-20).

Згідно з актом прийому-передачі транспортного засобу до договору найму (оренди) транспортного засобу №16/19 від 25 липня 2019 року, Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування належний на праві власності екскаватор марки YANMAR B25V, заводський номер AYR00825E202872, рік випуску 2007; реєстраційний номер 17720 АТ (аркуш справи 22).

Факт сплати орендної плати за користування транспортним засобом марки YANMAR B25V, заводський номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007; реєстраційний номер НОМЕР_2 проведено платіжними дорученнями №65 від 23.09.2019 та №113 від 01.11.2019.

Відповідно до договору поставки нафтопродуктів №14/19-Т від 01.07.2019 укладений ТОВ «Тернопіль-нафта» (Постачальник) та ТОВ "Юнайтед Нітроджен Логістік" (Покупець), постачальник зобов`язується передати у власність покупцю нафтопродукти визначені цим Договором, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити на користь постачальника його вартість.

Оплату вартості поставленої ТОВ «Тернопіль-нафта» товару - дизпалива ДТ-Л-К5 сорт С, ТОВ "Юнайтед Нітроджен Логістік" проведено на підставі рахунку на оплату №178 від 19.09.2019 платіжними дорученнями №121 від 04.11.2019 та №128 від 13.11.2019 (аркуш справи 23).

Згідно з договором оренди приміщення №21 від 01.06.2019 укладений між ТОВ "Юнайтед Нітроджен Логістік" та ТзОВ «Рембуддільниця», Орендодавець зобов`язується передати у строкове платне користування, а Орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування приміщення та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Адреса приміщення, що орендується: Тернопільська область, м.Бучач, вул.Галицька, 178 (аркуші справи 25-26).

Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна в оренду від 01.06.2019 Орендодавець передав у строкове платне користування, а Орендар прийняти в строкове платне користування приміщення за адресою: Тернопільська область, м.Бучач, вул .Галицька, 178 (аркуш справи 27).

Орендна плата за користування приміщенням проведена на підставі рахунку - фактури №21 від 26.11.2019 за платіжним дорученням №140 від 26.11.2019 (аркуш справи 28).

На виконання податкових зобов`язань товариством з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Нітроджен Логістік" складена податкова накладна №41 від 21.10.2019 (аркуш справи 12) в електронній формі та 21.10.2019 вказана податкова накладна на загальну суму 17 500 грн. у тому числі ПДВ 2 916,67 грн. та подана на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних засобами електронного зв`язку.

Реєстрацію податкової накладної від 21.10.2019 №41 було зупинено, про що повідомлено позивача шляхом надіслання відповідної квитанції №1 (аркуш справи 13) у зв`язку з тим, що вона відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критерії ризиковості платника податку» та запропоновано надати пояснення та копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстраційний номер документу (квитанції про зупинення) .

Позивач надав Повідомлення №15 про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних /розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 28.11.2019 (аркуш справи 15); пояснення від 28.11.2019 №28/19 (аркуш справи 16), а також інші підтверджуючі документи.

Комісією ДФС України 06.12.2019 було прийнято рішення за №1346370/43000496 про відмову в реєстрації податкової накладної №41 від 21.10.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підставою для відмови зазначено неподання платником податків копій документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів і послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити) (аркуш справи 14).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд при вирішенні адміністративної справи виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Отже, платник податку - постачальник з настанням першої із умов виникнення податкових зобов`язань, визначених у пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Абзацами другим - третім пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Тобто, законодавцем введено положення, за яким фіскальний орган з 1 липня 2017 року фактично позбавляється повноважень на здійснення контролю за правомірністю формування платниками податку - покупцями податкового кредиту, адже в силу наведеної вище норми абзацу третього пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є зареєстрована у ЄРПН податкова накладна.

Натомість, згідно з пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 21.02.2018 №117 затверджено, зокрема, Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку .

Пунктами 6 та 7 вказаного Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Отже, підставами для зупинення реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування є наступна відповідність:

1) платника податку - критеріям ризиковості платника податку;

2) податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції.

Положення пунктів 6 та 7 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних є чіткими і не припускають неоднозначне (множинне) трактування обов`язків контролюючих органів.

Зі змісту квитанції вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям ризиковості платника податку, визначених пп. 1.6 п. 1 листа ДФС від 21.03.2018 №959/99-99-07-18 «Критерії ризиковості платника податку» (далі - Критерії №959).

З даного приводу суд зазначає, що контролюючим органом порушено не тільки принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, а і норми пункту 13 Порядку №117, оскільки ним не зазначено у квитанції конкретного та чіткого критерію ризиковості платника податку, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, на підставі якого здійснено зупинення реєстрації Податкової накладної.

Такий висновок суду базується на тому, що фіскальним органом у квитанції зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критерію ризиковості платника податку, визначених пп. 1.6 п. 1 Критеріїв №959.

Натомість, як принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, так і пункт 13 Порядку №117 вимагають від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

У той же час, відповідачем не надано інших документів, з яких можливо встановити обставини через які контролюючий орган дійшов висновку про відповідність податкової накладної критеріям ризиковості платника податку і не довів правомірність зупинення реєстрації зазначеної накладної.

Слід також зазначити, що пп. 1.6 п. 1 Критеріїв №959 містить у собі визначення різних обставин встановлення ризиковості платника податків: платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо: комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

- дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Таким чином, контролючий орган був зобов`язаний у квитанціях чітко вказати не тільки на конкретний вид критерію, який встановлений пп. 1.6 п. 1 Критеріїв №959, а і на відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників.

Крім того, відповідачем також не надано суду ані самого протоколу засідання Комісії, ані переліку платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості, ані матеріалів, на підставі яких платника податків віднесено до такого переліку.

Разом з тим, реєстрація поданої позивачем податкової накладної зупинена, як зазначено в квитанції, через те, що «ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

Тобто, контролюючим органом застосовано критерії ризиковості платника податку до податкових накладних, а не до платника податку - позивача, що свідчить про те, що контролюючим органом реєстрацію податкових накладних зупинено з підстав, які не передбачені законодавством - Порядком №117.

В той же час, згідно з пунктами 14, 15 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством. Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Пунктами 18-21 Порядку №117 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі. Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як встановлено судом, що не спростовано відповідачем, у спосіб, визначений Порядком №117, позивачем направлено до контролюючого органу пояснення та копії документів до зазначених господарських операцій та податкових накладних.

Поряд з цим, форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН визначена Порядком №117 (додаток 2 до Порядку).

Форма такого рішення передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкресленими, тобто конкретно вказані.

Проте, в порушення наведених вимог законодавства, рішення відповідача від 06.12.2019 №1346370/43000496 містять лише загальне твердження про їх ненадання, без конкретизації (підкреслення) конкретного переліку документів, які, на думку Комісії, не надані.

Отже, такі рішення суб`єкта владних повноважень не містять чіткої підстави для прийняття, що свідчить про їх необґрунтованість.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що факт зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (придбання товарів/послуг або отримання коштів), що підтверджується тільки первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.

Також, в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що під час надання пояснень позивачем не надано документів, які б підтверджували право позивача користування екскаватором, а також доказів зберігання зазначеного екскаватора.

Судом встановлено, що відповідно до договору найму (оренди) транспортного засобу №16/19 від 25.07.2019 позивачем прийнято в строкове платне користування переданий транспортний засіб, що визначений у п.1.2. цього договору, а саме, екскаватор марки YANMAR B25V, заводський номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007; реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відсутність документів зберігання вказаного транспортного засобу не свідчить про невиконання.

Представник відповідача звернув увагу суду на те, що в графі "опис (номенклатура) товарів / послуг продавця" податкової накладної №41 від 21.10.2019 зазначено: послуги, суміжні з дорожнім перевезенням. Однак, як випливає зі змісту акта №24 від 21.10.2019 позивачем надані послуги екскаватора. В зв`язку із тим, у позивача виникли труднощі з кваліфікацією даної послуги.

Проте, судом встановлено, що з наданих позивачем пояснень та документів чітко можна встановити вид наданої послуги, обсяг та вартість виконаних робіт. Також, в матеріалах є виписка з банку, що свідчить про проведений розрахунок за вказані надані послуги.

Приймаючи до уваги викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення комісії необґрунтованими, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню.

В той же час, варто також відмітити, що рішення контролюючого органу є, відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, індивідуальним актом.

При цьому, такий акт, виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акта (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржуване рішення контролюючого органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості індивідуального акта, та породжує їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.04.2019 (справа №826/10649/17), від 21.05.2019 (справа №0940/1240/18), від 14.05.2019 (справа №1940/1306/18).

З огляду на наведене в сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Наведені вище обставини в своїй сукупності дають суду підстави для висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Відповідно підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зазначено, що податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Отже, щодо покладення на ДПС України обов`язку здійснити реєстрацію податкових накладних, у реєстрації яких було відмовлено спірним рішенням, слід зазначити, що це є гарантією того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

З огляду на наведені вище висновки суду щодо наявності підстав для скасування рішення відповідача, вимога позивача про зобов`язання ДПС України здійснити реєстрацію наведеної у позові податкової накладної підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволені позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати Рішення Державної податкової служби України від 06.12.2019 №1346370/43000496 про відмову у реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Нітроджен Логістік" №41 від 21.10.2019.

3. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Нітроджен Логістік" №41 від 21.10.2019.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Нітроджен Логістік" сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 3842,00 грн (три тисячі вісімсот сорок дві гривні).

Реквізити сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Нітроджен Логістік": вул. Галицька, 178, м. Бучач, Бучацький район, Тернопільська область, 48400, ;

відповідач - Державна податкова служба України: Львівська пл. 8, м. Київ, 04053, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2020 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.