Справа № 360/215/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

27 лютого 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/215/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Селянського (фермерського) господарства «Селена» про забезпечення адміністративного позову по справі № 360/215/20 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Селена» до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправними дій, визнання незаконним акту та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Селянського (фермерського) господарства «Селена» (далі позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними дії відповідача під час проведення перевірки 19 грудня 2019 року та незаконним акт про порушення за реєстраційним номером № 320-ДК/0145Пр/03/01/-19, та скасувати припис відповідача від 26 грудня 2019 року реєстраційний номер № 320-ДК/0145Пр/03/01/-19, винесений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Гончаровим Ю.Є.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 26 грудня 2019 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Гончаровим Юрієм Євгеновичем було складено акт про порушення та винесено припис № 320-ДК/0145Пр/03/01/-19, яким голові СФГ «Селена» ОСОБА_1 було запропоновано усунути недоліки, виявлені при перевірці земельного законодавства, та звільнити самовільну зайняту земельну ділянку державної форми власності сільськогосподарського призначення, площею 27,9224 га, кадастровий номер 019, розташованої за межами населених пунктів та території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області, до 26 січня 2020 року. Позивач вважає складений акт та припис необґрунтованими, незаконними, винесеними без повного встановлення обставин, та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 11.01.2020 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 24.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, та призначено в справі підготовче засідання на 18.02.2020.

18.02.2020 підготовче засідання відкладено на 03.03.2020 у зв`язку з неявкою представника позивача.

26.02.2020 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в обґрунтування якої останній послався на таке. 17.02.2020 позивачу стало відомо, що на публічній карті Державного земельного кадастру спірна земельна ділянка розпайована та змінено вид використання земельної ділянки із земель фермерського господарства на землі для ведення особистого селянського господарства. Спірна земельна ділянка розпайована по 2 га та присвоєні цим земельним ділянкам кадастрові номери, фактично, на думку позивача, незаконно позбавлено СФГ «Селена» землі, яка знаходиться в користуванні згідно державного акту на право постійного користування. Позивач вважає, що такі дії здійснені відповідачем з метою передачі земель у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства. Позивач вважає, що є велика ймовірність того, що в подальшому відповідач може передати спірну земельну ділянку в користування фізичним особам, що свідчить про неможливість або ускладнення виконання рішення суду, в разі ухвалення такого на користь позивача. Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову сприятиме відповідачу здійснити маніпуляцію з земельною ділянкою. На підставі викладеного позивач просив заборонити відповідачу до прийняття рішення судом по суті позову передавати земельні ділянки у власність фізичним чи юридичним особам з земельної ділянки площею 27,9224 га, яка відноситься до державної власності, розташована на території земель Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

З матеріалів справи слідує, що 26.12.2019 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель ОСОБА_2 . було проведено планову перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства, за результатами якої складено акт від 19.12.2019 № 320-ДК/430/АП/09/01/-19. На підставі акту перевірки відповідачем винесено припис від 26.12.2019 № 320-ДК/0145Пр/03/01/-19, яким голові СФГ «Селена» ОСОБА_1 приписано усунути виявлені порушення земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки державної форми власності сільськогосподарського призначення, площею 27,9224 га (НВ 019), розташованої за межами населених пунктів та території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області, в строк до 26.01.2020.

Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з такого.

Положеннями частини другої статті 150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналізуючи вказані вище норми у сукупності, суд дійшов висновку, що заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання судового рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Позивач у заяві про забезпечення позову просить суд заборонити відповідачу до прийняття рішення судом по суті позову передавати земельні ділянки у власність фізичним чи юридичним особам з земельної ділянки площею 27.9224 га, яка відноситься до державної власності, розташована на території земель Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області.

Водночас, суд наголошує на тому, що порушене право позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

Слід зазначити, що сама лише незгода позивача із рішенням суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про його скасування ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Окрім того, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 826/15718/16).

Стосовно посилання заявника на наявність очевидних ознак незаконності перевірки, дій відповідача та припису, суд зазначає, що в даному випадку таке може бути виявлено судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Правомірність оскарженого акту та припису відповідача буде предметом дослідження при судовому розгляді справи № 360/215/20, тому суд не може надавати при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову оцінки діям, акту та припису відповідача до ухвалення рішення по суті.

Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує дану заяву, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів.

Позивачем до клопотання про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вживаються заходи з метою передачі спірної ділянки іншим особам.

Також суд зазначає, що пунктом п`ятим частини третьою статті 151 КАС України визначено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Предметом розгляду у цій справі є перевірка правомірності дій відповідача під час проведення планової перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства, та правомірність прийняття припису від 26.12.2019 № 320-ДК/0145Пр/03/01/-19, яким голові СФГ «Селена» ОСОБА_1 приписано усунути виявлені порушення земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки державної форми власності сільськогосподарського призначення, площею 27,9224 га (НВ 019), розташованої за межами населених пунктів та території Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області, в строк до 26.01.2020.

При цьому в заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити відповідачу передавати земельні ділянки у власність фізичним чи юридичним особам з земельної ділянки площею 27.9224 га, яка відноситься до державної власності, розташована на території земель Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області.

Суд зауважує, що питання правомірності дій чи рішень Головного управління Держгеокадастру у Луганській області щодо передачі земельних ділянок у власність фізичним чи юридичним особам з земельної ділянки площею 27,9224 га, яка відноситься до державної власності, розташована на території земель Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області, не є предметом позову у цій справі.

Таким чином, позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, які не стосуються предмета спору по даній справі, що суперечить положенням пункту п`ятого частини третьою статті 151 КАС України.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача мають ознаки протиправності та спрямовані на відчуження спірної земельної ділянки.

Саме по собі припущення заявника про те, що протягом розгляду судового спору про визнання протиправними дій, визнання незаконним акту та скасування припису відповідач може якимось чином відчужити земельну ділянку, не може бути належним обґрунтуванням поданої заяви і, відповідно, судом зазначені заявником підстави визнаються необґрунтованими.

Беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, про існування очевидних ознак протиправності дій чи рішень Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, та порушення прав або інтересів позивача цими діями та рішеннями, а також ту обставину, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, не стосуються предмета спору по даній справі, суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

У зв`язку з відмовою в задоволені заяви витрати зі сплати судового збору не відшкодовуються.

Згідно з частиною п`ятою статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини восьмої статті 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 150-154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства «Селена» про забезпечення адміністративного позову по справі № 360/215/20 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Селена» до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправними дій, визнання незаконним акту та скасування припису відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяІ.О. Свергун