Справа № 200/600/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 р. Справа№200/600/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про: визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошових доходів, стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію грошового забезпечення у розмірі 3375,17 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошових доходів, стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію грошового забезпечення у розмірі 3375,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що станом на день прийняття наказу про звільнення відповідач не провів з ним розрахунку, а саме не була нарахована та сплачена індексація грошових доходів за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року. Позивач зазначає, що він звернувся до відповідача з проханням нарахувати та сплатити суму індексації. Листом № 183 зі/2601-2019 року від 03.12.2019 року відповідач повідомив, що постановою КМУ від 18.10.2017 року № 782 «Про внесення зміни до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення» внесені зміни до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слів «військовослужбовців» словом «поліцейських», таким чином грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації з листопада 2017 року. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, та вказує на те, що проведення індексації прямо передбачено Законом України «Про національну поліцію» та Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Також, позивач вказує на те, що в силу положень ч. 2 ст. 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органом. Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, отже проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Враховуючи вищевикладене, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач посилається на те, що статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Постановою КУМУ від 18.10.2017 року № 782, яка набрала чинності 24.10.2017 року, внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, та до об`єктів індексації віднесено грошове забезпечення поліцейських. Отже, з моменту набрання чинності даної постанови поліцейські отримали право на індексацію грошового забезпечення. Також, відповідач зазначає, що у грудні 2017 року та лютому 2018 року ГУНП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 за постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 року у справі № 805/4260/16-а сплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 15.09.20116 року по 11.12.2017 року у визначеному судом розмірі 91381,68 грн. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що він діяв у межах та у спосіб визначений законодавством.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 03 лютого року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 лютого 2020 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, суд приходить висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серія НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 5-7).

З матеріалів справи встановлено, що у 1998 році позивач прийнятий на службу до органів внутрішніх справ України, з 06.11.2015 року звільнений з органів внутрішніх справ України.

07.11.2015 року прийнятий на службу до Національної поліції України, працював на посаді старшого дільничного офіцеру поліції сектору превенції Мар`їнського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області, зазначені обставини не спростовуються сторонами у справі.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 25.03.2019 року № 119 о/с «По особовому складу» скасовано п. 6 наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12.12.2017 року № 591 о/с у частині поновлення майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора Мар`їнського відділення поліції Волноваського відділу поліції з 15 вересня 2016 року, звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 з 14 вересня 2016 року (а.с. 8).

23 листопада 2019 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з заявою, відповідно до якої, зокрема, просив повідомити, чи нараховувалась та виплачувалась йому індексація заробітної плати, що передбачена ч. 5 ст. 94 Закону України «Про національну поліцію та ст. 4 Закону України «Про індексацію» за період з 07.11.2015 року по день звільнення щомісячно (а.с. 18).

Листом від 03.12.2019 року № 183 зі/26/01-2019 відповідач повідомив позивача про те, що індексація доходів є державною соціальною гарантією і введена з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності в умовах зростання цін. Обов`язковість виплати індексації гарантується Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», а механізм її проведення визначається Порядком проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078. Також, зазначено, що Порядком проведення індексації не було передбачено проведення індексації грошового забезпечення поліцейських. З метою проведення індексації грошового забезпечення поліцейських, постановою КМУ від 18.07.2017 року № 782 внесені зміни до п. 2 Порядку проведення індексації, доповнивши абзац 5 такою категорією осіб як поліцейські. Починаючи з листопада 2017 року, грошове забезпечення поліцейських включено до переліку доходів осіб, чиї грошові доходи підлягають індексації, які одержані в гривнях на території України і не мають разового характеру (а.с. 15-17).

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до п. 4 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію», грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 р. № 1282-XII.

Статтею 1 Закону № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення врегульовано Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до абз. 2 п. 1-1 Порядку № 1078 (в редакції чинній станом на 15.09.2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року № 77 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 і від 9 грудня 2015 р. № 1013» внесено зміни до абз. 2 п. 1-1 Порядку № 1078, а саме цифри "101" замінено цифрами "103".

Зазначені зміни, внесені до абз. 2 п. 1-1 Порядку № 1078, застосовуються з 01 січня 2016 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 року № 782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення» внести зміну до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова "військовослужбовців" словом "поліцейських".

Отже, п. 2 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п. 4 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У силу положень частини другої статті 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Відповідно до абз. 3 п. 10-1 Порядку № 1078 (в редакції чинній на момент прийняття позивача на службу до Національної поліції України) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

З аналізу вищезазначених положень Закону України «Про індексацію грошових доходів» вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд також враховує і рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 року № 9-рп/2013, в якому зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, що свідчить про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення.

Суд вважає не обґрунтованими доводи відповідача про те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватись лише з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України № 782 від 18 жовтня 2017 року, оскільки, виплата індексації прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про те, що відповідач зобов`язаний був проводити нарахування та виплату індексацію грошового забезпечення поліцейським з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року, тобто до внесення до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, а не лише після внесення відповідних змін на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 року № 782.

Проте, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 3 Порядку № 1078 до об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

Аналіз правових норм Порядку № 1078 свідчить про те, що індексації не підлягають грошові кошти, які мають одноразовий характер, зокрема, виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

Судом встановлено, що 14 вересня 2016 року ГУНП в Донецькій області прийнято наказ № 310 о/с "По особовому складу", яким відповідно до розділу VII Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби за п. 6 ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) майора поліції ОСОБА_1 старшого інспектора Мар`їнського відділення поліції Волноваського відділу поліції з 14.09.2016 р.

Позивач не погодившись з прийнятим наказом звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою Головного управління Національної поліції в Донецькій області та просив суд визнання незаконними наказів ГУ НП в Донецькій області № 310 від 14.09.2016 р. та № 1453 від 14.09.2016 р.; стягнення заробітної плати за період з 15.09.2016 року по 14.12.2016 року за час вимушеного прогулу у розмірі 27192,17 грн.; стягнення моральної шкоди у сумі 50000 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року по справі № 805/4260/16-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про визнання дій незаконними, визнання незаконними наказів, стягнення заробітної плати, стягнення моральної шкоди відмовлено повністю.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 рокупо справі № 805/4260/16-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі № 805/4260/16-а скасовано, прийнято нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 1453 від 14 вересня 2016 року "Про виконання п.1 наказу ГУНП в Донецькій області від 17.08.2016 № 1285" щодо звільнення зі служби в Національній поліції України старшого інспектора Мар`їнського відділення поліції Волноваського ВП ГУ НП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасувано наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 14 вересня 2016 року № 310 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) майора поліції ОСОБА_1 старшого інспектора Мар`їнського відділення поліції Волноваського відділу поліції.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора Мар`їнського відділення поліції Волноваського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 15 вересня 2016 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 15.09.2016 року по 11.12.2017 року у розмірі 91381 (дев`яносто одна тисяча триста вісімдесят одна грн.) 68 коп. з відрахуванням з цієї суми обов`язкових податків і зборів.

В даному випадку розрахунок грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з з 15.09.2016 року по 11.12.2017 року було здійснено на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, п. 5 якого визначено, що "основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника".

Згідно довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби в Мар`їнському відділі поліції з 12.12.2017 року по 31.12.2018 року вбачається, що позивачу у грудні 2017 року та у січні 2018 року було нараховано та виплачено на підставі рішення суду № 805/4260/16-а грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 15.09.2016 року по 11.12.2017 року у розмірі 91381,68 грн. (а.с. 48).

Суд зазначає, що виплата грошового забезпечення за рішенням суду у справі № 805/4260/16-а носили разовий характер, не є оплатою праці позивача, та не є виплатою, яка йому були нарахована, але не сплачена, а тому такі виплати не тотожні поняттю "заробітна плата".

Таким чином, оскільки грошове забезпечення ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу не є заробітною платою, тобто оплатою його праці, а є компенсацією за час вимушеного прогулу, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошових доходів за період з 15.05.2016 року по 31.10.2017 року є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач мав право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 14.09.2016 року, тобто з моменту прийняття на службу до Національної поліції України та до моменту звільнення з займаної посади, яке було оскаржено в судовому порядку.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог із застосуванням положень статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, обрання іншого способу захисту, який необхідний для відновлення порушеного права.

Приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Chahal проти Об`єднаного королівства" (заява № 22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі "Афанасьєв проти України").

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 21 листопада 2018 року по справі №750/11115/16-а

Таким чином, суд приходить висновку, про необхідність визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції відносно ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 14.09.2016 року, зобов`язання Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 14.09.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», жодні витрати не підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.. 139 КАС України.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошових доходів, стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію грошового забезпечення у розмірі 3375,17 грн. - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області () щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в період з 07.11.2015 року по 14.09.2016 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області () нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в період з 07.11.2015 року по 14.09.2016 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 25 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська