Справа № 335/867/20
Суддя: Гашук К. В.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/867/20 2-а/335/76/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Якимової О.С., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Штенгелова Олександра Володимировича до Інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Горбачова Артема Андрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Штенгелова О.В. звернувся до суду з позовом до Інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Горбачова А.А., Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

В обґрунтування позову зазначено, що 25.01.2020 року о 12 год. 11 хв. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2021650. Відповідно до вказаної постанови, 25.01.2020 року об 11 год. 58 хв. в м. Запоріжжі, Траса М18 291 км. водій керував транспортним засобом в населеному пункті та перевищив встановлене обмеження швидкості руху у 50 км/год. більше ніж на 20 км/год. Рухався зі швидкістю 84 км/год, чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху України, швидкість руху вимірювалась за допомогою Trucam tc 000571, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та грубим порушенням встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем Горбачовим А.А .

Так, 25.01.2020 року, приблизно о 12-00 год. ОСОБА_1 рухався без перевищення обмеження швидкості руху по автодорозі Харків-Сімферополь за межами населеного пункту. До зупинки співробітниками поліції транспортного засобу позивача дорожні знаки, які б інформували про початок населеного пункту на зазначеній ділянці дороги, були відсутні.

Ігноруючи зауваження ОСОБА_1 про те що він не рухався в межах населеного пункту з порушенням встановлених обмежень швидкості руху, співробітник поліції, вилучивши водійські документи позивача, попрямував до свого транспортного засобу, та за його відсутності виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, не роз`яснивши змісту ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, обмежився лише врученням її копії та попередженням про необхідність сплатити штраф терміном 15 діб для уникнення його подвоєння.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2021650 від 25.01.2020 року, винесену відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також стягнути із відповідача судові витрати.

Ухвалою судді від 03.02.2020 року прийнято до розгляду адміністративний позов, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 20.02.2020 року об 11-00 год.

19.02.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, відповідно до якого відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування відзиву зазначено, що під час несення служби на автодорозі М-18, 291 км., 25.01.2020 року інспектором Горбачовим А.А. за допомогою лазерного вимірювача швидкості Trucam LTI 20/20 TC №00571 було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу Skoda Super B з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 84 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 34 км/год.

У своєму відзиві відповідач акцентує увагу на правомірності використання інспектором поліції при вимірюванні швидкості руху транспортних засобів Trucam LTI 20/20, а тому, як зазначає представник відповідача, обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не подавали, з огляду на що, відповідно до ст. 205 КАС України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідачів, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, з урахуванням заяв по суті справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 25.01.2020 року інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Горбачовим А.А. винесено постанову ЕАК № 2021650, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, 25.01.2020 року об 11 год. 58 хв. в м. Запоріжжі, Траса М18 291 км. водій керував транспортним засобом в населеному пункті та перевищив встановлене обмеження швидкості руху у 50 км/год. більше ніж на 20 км/год. Рухався зі швидкістю 84 км/год, вимір швидкості руху проводився за допомогою Trucam tc 000571, чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Обмеження щодо швидкості руху визначені Розділом 12 Правил дорожнього руху України.

Так, відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху України дано визначення поняттю населений пункт. Згідно вказаної норми, населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Обмеження щодо швидкості руху поза межами населеного пункту визначені п. 12.6. Правил дорожнього руху України.

Так, відповідно до цього пункту, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Як зазначав у позові ОСОБА_1 , у день та час, що зазначені в протоколі, він рухався на своєму транспортному засобі поза межами населеного пункту, а тому не допускав порушення обмеження швидкості руху транспортного засобу, про що він зазначав і інспектору поліції.

Таким чином, позивач не заперечував факт руху зі швидкістю 84 км/год, а заперечував лише факт перевищення швидкості руху у населеному пункті, оскільки на момент вимірювання швидкості руху його транспортного засобу він рухався по автодорозі Харків-Сімферополь, за межами населеного пункту, і до зупинки співробітниками поліції його транспортного засобу, дорожні знаки, які б інформували про початок населеного пункту на зазначеній ділянці дороги, були відсутні.

Разом із тим, відповідачем вказані твердження позивача не спростовані, відповідач у судове засідання не з`явився, не надав жодних доказів правомірності прийнятої постанови.

Доводи Департаменту патрульної поліції, викладені у відзиві на адміністративний позов, зводяться лише до правомірності використання вимірювача швидкості руху транспортних засобів Trucam LTI 20/20, що позивачем ОСОБА_1 у адміністративному позові під сумнів і не ставилось.

Як видно із постанови, місцем вчинення адміністративного правопорушення є Траса М18 291 км, при цьому жодних відомостей про те, що місцем вчинення правопорушення є будь-який населений пункт ні оскаржувана постанова, ні матеріали справи не містять.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого ним рішення, зокрема не довів, що водій ОСОБА_1 25.01.2020 року об 11 год. 58 хв. рухався на транспортному засобі зі швидкістю руху 84 км/год у населеному пункті, і відповідно, що ним було порушено п. 12.4. Правил дорожнього руху України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання щодо співмірності відшкодування на користь витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн., суд виходить з того, що відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (п. 1 ч. 3, ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Судовим розглядом встановлено, що 27.01.2020 між позивачем у справі ОСОБА_1 та адвокатом Штенгеловим О.В. укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту, а клієнт зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги адвоката.

На підтвердження виконання умов цього Договору суду подані наступні документи: договір про надання правової допомоги від 27.01.2020, ордер Серії АР № 1009180 на надання правничої (правової) допомоги; попередній розрахунок суми судових витрат згідно договору про надання правової допомоги від 03.02.2020 року на загальну суму 2000 грн. (підготовка та подача позовної заяви-1500 грн., ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення - 500 грн.); заяву про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення від 27.01.2020 року з відміткою її отримання 28.01.2020 року; акт приймання-передачі наданих послуг до Договору від 27.01.2020 року про надання правової допомоги на загальну суму 2 000 грн. та квитанцію від 03.02.2020 року про сплату позивачем адвокату 2 000 грн. за надані послуги.

Дослідивши документи, які надані на підтвердження вартості наданих послуг у справі, суд встановив, що позивачем та його адвокатом не надано суду належних доказів на підтвердження виконання послуги у виді ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, адже в матеріалах справи відсутні докази, що адвокат знайомився з відповідними матеріали в Управлінні патрульної поліції, оскільки сама по собі заява про надання матеріалів справи для ознайомлення не підтверджує факт надання адвокатом такої послуги.

Крім того, предметом позову в цій справі є оскарження постанови серії ЕАК № 2021650 від 25.01.2020 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., тобто, ця справа є справою незначної складності.

Із врахуванням вищевикладених обставин, оскільки у поданих документах не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг у розмірі 2000 грн. із посиланням на первинні документи та цей розмір витрат на правничу допомогу не співмірний зі складністю справи, суд вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1000 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору у даному випадку стягненню не підлягають.

Підсумовуючи викладене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 73-79, 134, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАК № 2021650 від 25 січня 2020 року, прийняту інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Горбачовим Артемом Андрійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ вул. Федора Ернста б.3, код в ).

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Гашук