Справа № 120/735/20-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

26 лютого 2020 р. Справа № 120/735/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Дончик Віталій Володимирович розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гайсинської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

21.02.2020 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою, у якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області по наданню йому житла або виплати компенсації;

- зобов`язати виконавчий комітет Гайсинської міської ради Вінницької області розглянути на черговому засіданні заяву позивача про виділення йому однокімнатної ізольованої квартири в м.Гайсин, або виплатити компенсацію в розмірі 359516 грн.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на таке.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

В даному випадку суд звертає увагу, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з 16.08.2017 року перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Гайсинської міської ради, включений у список громадян, які користуються позачерговим правом отримання житла на підставі рішення виконкому від 16.08.2017 року.

Вказав, що являється учасником бойових дій та інвалідом війни 3-ї групи, а відтак має право на позачергове отримання житла і повинен бути забезпечений жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.

В жовтні 2019 року позивач звернувся до Гайсинської міської ради із заявою про надання йому житлової площі або виплати компенсації за належне для отримання житлове приміщення. Однак, 28.11.2019 року відповідач відмовив як у наданні житла, так і виплаті компенсації, у зв`язку із чим, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Проаналізувавши зазначені доводи позивача, суд доходить висновку, що фактичною підставою звернення до суду стала протиправна, на думку позивача, бездіяльність відповідача щодо ненадання йому житла або виплати компенсації. Отже, цей позов поданий на поновлення прав позивача у сфері житлових відносин, тобто пов`язаний із цивільним правом.

На підтвердження такого висновку суд додатково звертає увагу і на те, що між позивачем і Виконавчим комітетом Гайсинської міської ради жодних інших відносин, окрім як у сфері вирішення житлових питань (квартирний облік, розрахунок грошової компенсації за належне до отримання житло, тощо) наразі не існує.

Позивач, перебуваючи на житловому обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов, мав право або на отримання такого житла або на отримання грошової компенсації за належне для отримання житло, мета якої - знову ж таки вирішення житлового питання.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на житло, чи на отримання грошової компенсації за таке, є не публічним, а приватно-правовим. Держава, юридичні особи публічного права, можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

За змістом статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

У порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 2, частина 1 статті 19 ЦПК України).

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Оскільки спірні правовідносини за своєю суттю пов`язані саме з захистом порушених житлових прав позивача, цей спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Відтак такий спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням цивільного спору - питання щодо отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16, від 20 вересня 2018 року у справі № 815/2551/15 та від 23 січня 2019 року у справі № 806/5217/15.

На переконання суду, зазначений спір не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому його не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За приписами ч. 2, 6 ст. 171 КАС України про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що виходячи з приватно-правового характеру даного спору, такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства місцевим судом загальної юрисдикції.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гайсинської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Керуючись ст.ст. 170, 256 КАС України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гайсинської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підпадає під юрисдикцію місцевого загального суду та має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Дончик Віталій Володимирович