Справа № 200/14717/19-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

26 лютого 2020 р. Справа №200/14717/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., при секретарі судового засідання Соколовій С.О.,

представник позивача Бондаренко Д.В.

представник відповідача-1 не з`явився

відповідач-2 не з`явився

третя особа-1 не з`явився

третя особа-2 не з`явився

розглянувши у підготовчому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Державного кадастрового реєстратора Чекар Алли Анатоліївни, третя особа ОСОБА_2 , Слов`янська міська рада, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - відповідач-1, ГУ Держгеокадастру у Донецькій області), Державного кадастрового реєстратора Чекар Алли Анатоліївни відділу в м. Слов`янську міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську ГУ Держгеокадастру в Донецькій області (далі - відповідач, державний кадастровий реєстратор, Чекар А. А.), треті особи ОСОБА_2 (далі - третя особа, ОСОБА_2 ), Слов`янська міська рада, про:

- визнання бездіяльності посадових осіб ГУ Держгеокадастру у Донецькій області протиправною;

- зобов`язання державних кадастрових реєстраторів ГУ Держгеокадастру у Донецькій області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та відповідній Поземельній книзі, кадастровий номер № 141400000:01:016:1504 загальною площею 0,0760 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи вимоги, позивачкою зазначено, що державна реєстрація земельної ділянки площею 0,0760 га кадастровий номер № 141400000:01:016:1504, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , мала бути скасована на підставі ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», оскільки протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не оформлено.

Представник позивачки звертався до відповідачів зі зверненнями щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0760 га кадастровий номер № 141400000:01:016:1504, однак отримав рішення відповідача-2 від 13.08.2019 № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Такі дії унеможливлюють реалізацію права позивачки та третьої особи на укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, розміщеного на такій земельній ділянці.

Враховуючи наведене, позивачка вважає єдиними можливим способом захисту її прав, звернення із відповідним позовом до суду.

Ухвалою суду від 27 січня 2020 року до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Слов`янську міську раду.

04 лютого 2020 року Слов`янською міською радою надано клопотання про розгляд справи за її відсутності, винесення рішення у справі віднесено на розсуд суду.

11 лютого 2019 року судом отримано відзиви відповідача-1 та відповідача-2 на позовну заяву, за змістом яких висловлено прохання у задоволенні позовних вимог відмовити, з мотивів їх необґрунтованості, оскільки відповідні дії відповідачами вчинено із дотримання вимог Закону України «Про державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Також звертається увагу суду, що відповідні повноваження є дискреційними, у свою чергу суд не може підміняти орган, рішення якого оскаржується.

26 лютого 2020 року представником позивача надано відповідь на відзив відповідачів, де за змістом викладено, що доводи відповідачів не містять спростувань правової позиції позивача та твердження про порушення державним кадастровим реєстратором вимог п. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

У підготовчому засіданні від 26.02.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав, проти вирішення питання щодо закриття провадження у справі заперечував.

Від позивачки та третьою особою - 1 надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачі до підготовчого засідання не з`явилися, клопотань про відкладенння розгляду справи не заявляли, про час та дату підготовчого засідання повідомлені належним чином.

Фактичні обставини встановлені судоми такі.

Пономаренко В. В є громадянкою України, паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 володіють на праві спільної часткової власності та зареєстровані у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 належить 17/25 житлового будинку на підставі договору дарування від 29.10.2013, реєстровий № 3112, посвідчений приватним нотаріусом Словміськнотокругу Соловар В. І. та посвідчується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.10.2013 № 11754878.

У вказаному договорі зазначено, що дарувальник ОСОБА_3 безоплатно передав, а обдаровувана прийняла як дар 17/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 на земельній ділянці Слов`янської міської ради, загальною площею 0,0760 га, кадастровий номер :01:016:1504.

Право власності на будинок зареєстровано 29.10.2013 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 7316124 від 29.10.2013.

ОСОБА_2 належить 8/25 частки житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.1999, реєстровий № 3591, посвідчений приватним нотаріусом Словміськнотокругу Паращук О. А .

У вказаному договорі зазначено, що продавцю ( ОСОБА_5 ) належить 8/25 часток житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Слов`янською державною нотаріальною конторою 14.06.1994 за р.№ 2-1753, зареєстрованого у Слов`янському БТІ 18.07.1994 № 8564/57а-141 стр.

Частка земельної ділянки на якій розташована належна позивачці частина житлового будинку сформована та їй надано кадастровий номер 141400000:01:016:1504, загальною площею 0,0760 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, вказана земельна ділянка сформована та зареєстрована згідно технічної документації, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, виготовленої ПП «Терра Віта» у 2013 році.

Згідно вказаної технічної документації загальна площа 0,076 га, капітальна - 0,0067, прибудинкова - 0,0693 га.

14.06.2013 складено Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання гр. ОСОБА_3 . Даним актом засвідчено, що межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці Слов`янської міської ради, загальною площею 0,0760 га, яка знаходиться у користуванні гр. ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, закріплені межовими знаками у кількості 5 шт. і знаходяться: у кутах поворотів меж земельної ділянки у вигляді металевих штирів. Суміжними власниками (землекористувачами) претензій до існуючих меж не заявлено, про що свідчать відповідні підписи.

Інша частина земельної ділянки, на якій розміщена частка житлового будинку належна ОСОБА_2 не сформована та у Державному земельному кадастрі не реєструвалася, договорів поділу житлового будинку не укладалося, окрема поштова адреса часткам житлового будинку не надавалася.

Загальна площа земельної ділянки на якій розташований зазначений будинок складає 0,1459 га. Земельна ділянка знаходиться у спільному користування позивачки та третьої особи. Форма власності - комунальна.

Також у матеріалах справи наявна Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 . Технічна документація розроблена на підставі заяви гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ФОП « ОСОБА_6 » у 2018 році.

За змістом вказаної документації встановлено, що земельна ділянка знаходиться у комунальній власності, житловий будинок, що розташований на земельній ділянці належить гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 загальна площа земельної ділянки - 0,1000 га.

17.09.2018 складено Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Даним актом засвідчено, що власник (користувач) та власники (користувачі) земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурацій земельної ділянки не має, про що маються відповідні підписи.

Згідно експлікації угідь за формою № 6-ЗЕМ загальна площа - 0,1000, капітальна - 0,0143 га, прибудинкова - 0,0857 га.

Слов`янською міською радою на адвокатський запит Бондаренка Д. В. листом від 07.11.2018 № 01.01.-07/4036 повідомлено про відсутність заяв про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 ) безоплатно у власність гр. ОСОБА_3

13 серпня 2019 року державним кадастровим реєстратором розглянуто заяву ОСОБА_1 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 05.08.2019 (реєстраційний номер ЗВ-019) та прийнято рішення № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

У якості підстави визначено: невідповідності поданих документів вимогам, установленим:

п. 1 ст. 24 Законом України «Про державний земельний кадастр» - державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку, а земельна ділянка, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 внесена до Державного земельного кадастру площею 0,076 га, Поземельна книга відкрита 21.10.2013, шляхом проведення державної реєстрації земельної ділянки;

невідповідності вимогам електронного документа установленим вимогам, а саме невідповідності поданих документів вимогам, встановленим абз. 4, п. 6 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» - знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати іншої земельної ділянки або її частини, а саме перетин з ділянкою, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 з кадастровим номером 141400000:01:016:1504 (площа співпадає на 49,2848%)

Вказане підтверджується даними Протоколу від 13.08.2019 № ПП-019, висновком щодо перевірки електронного документа.

Надані сторонами у справі письмові докази досліджені судом у порядку ст. 211 КАС України.

За таких фактичних обставин справи правова позиція суду обґрунтована наступним.

Стаття 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

1. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

2. Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.

Земельний кодекс України (далі - ЗК України).

Стаття 120 ЗК України.

1. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

2. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

4. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

6. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Стаття 30 ЗК України від 18.12.1990 № 561-XII (втратив чинність 01.01.2002, наводиться у частині, у редакції станом на момент набуття ОСОБА_2 права власності на частку житлового будинку).

При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів.

Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Пункт 3. Розділ VII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗК України.

Установити, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником/користувачем відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.

Про що також вказано Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові 26 грудня 2019 року справа № 364/515/19 провадження № 61-19224св19

Стаття 79-1 ЗК України передбачено таке.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

3. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

4. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Стаття 24. ЗК України.

1. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

9. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

10. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

поділу чи об`єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника;

ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини першої ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, визнання незаконними дій суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Порівняльний аналіз змісту ст. 19 ЦПК України та ст. 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, із яких виник спір.

На думку суду, оспорювана бездіяльність суб`єкта владних повноважень, поглинається спором про речове, приватне право, яке належить позивачці та третій особі, але захист якого відбувається у порядку цивільного судочинства у спосіб, характерний для приватноправових відносин. Оспорюване позивачкою бездіяльність суб`єкта владних повноважень порушує права позивачки не у публічній сфері, а саме у приватній (майновій).

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Висновки суду.

У даній справі судом встановлено, що позивач та третя особа володіють на праві спільної часткової власності об`єктом житлової нерухомості - житловим будинком.

При цьому частка земельної ділянки на якій розташована половина житлового будинку позивачки сформована та їй надано кадастровий номер :01:016:1504, площа цієї ділянки складає 0,0760 га.

Частка земельної ділянки на якій розташована половина житлового будинку ОСОБА_2 (набута у 1999 році) не сформована.

Матеріали справи свідчать, що первинно спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із відмовою у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, що оформлено Рішенням Державного кадастрового реєстратора Відділ у м. Слов`янську Міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 13.08.2019 № РВ-019. За змістом цього рішення встановлено накладення меж земельної ділянки, яку необхідно зареєструвати на вже оформлену земельну ділянку.

Відповідна реєстрація відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру мала здійснюватися на підставі Технічної документації розробленої ФОП « ОСОБА_6 » за замовленням ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Площа 0,1000 га, адреса АДРЕСА_1 ).

Тобто, на підставі вказаної технічної документації позивачка прагнула отримати кадастровий номер на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 ) площею 0,1000 га, що перевищує розмір земельної ділянки, яка вже зареєстрована за цією ж адресою площею 0,0760 га та на ній розміщено належна позивачці частка житлового будинку.

Суттю порушеного відповідачами права позивачки є неможливість укладення цивільно-правової угоди між співвласниками щодо відчуження 8/25 частки житлового будинку, оскільки відсутній кадастровий номер на всю земельну ділянку, що знаходиться у користуванні співвласниками, наявність якого є обов`язковою в силу ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України.

Таким чином, суд вважає, що виникнення спірних правовідносин обумовлено неправомірною, на думку позивачки, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, яким порушено приватний майновий інтерес позивачки, як власника нерухомого майна, на набуття у власність земельної ділянки, на якій таке майно розташоване.

Більше того, суд також бере до уваги, що предмет спору у даній справі безпосередньо стосується майнових прав/інтересів іншої співвласниці житлового будинку, у користуванні якої перебуває земельна ділянка, яка є незареєстрованою, натомість у межах адміністративного судочинства не передбачено належних способів захисту майнових прав/інтересів усіх учасників справи.

Також суд бере до уваги правовий принцип єдності земельної ділянки та розміщеного на ній нерухомого майна, що передбачає виникнення у обох сторін приватного права - користування такою земельною ділянкою.

Вказаний висновок судом постановлено із врахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 03 жовтня 2018 року справа № 661/3925/16-а, та від 04 вересня 2019 року справа № 599/567/17, де зазначено: «Велика Палата Верховного Суду приходить до висновку, що предметом позову у даному випадку є не оскарження процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, який є розпорядником земельних ділянок, а забезпечення можливості набуття речового права на земельну ділянку під об`єктом нерухомості, що належить позивачу на праві власності, тобто захист приватного майнового інтересу. Відтак - правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення підпадають під визначення приватноправових.»

Правова позиція щодо юрисдикції судів при розгляді спорів, що пов`язані із спільної суміжною власністю викладена також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 826/14015/17 та від 11 вересня 2019 року справа № 826/5562/17 та береться судом до уваги.

Верховним Судом у постанові від 09 листопада 2018 року справа №825/334/16 зазначено таке: «З огляду на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що спірні правовідносини мають приватноправовий характер, оскільки позивач звернувся за захистом майнового права на земельну ділянку, на якій розташований належний йому на праві власності об`єкт нерухомого майна. Отже, цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.»

Також суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13 грудня 2018 року справа №727/8339/15-а, про таке: «При цьому, колегія суддів вважає, що позивач є фактичним землекористувачем земельних ділянок, щодо яких виник спір, оскільки користування нерухомістю неможливе без користування земельною ділянкою, тому неоформлене відповідно до чинного законодавства право користування земельної ділянки, за встановлених у справі обставин, не спростовує висновку про те, що правовідносини у цій справі мають приватноправовий характер, у зв`язку із тим, що речове право у позивача вже виникло, проте не оформлене.»

На підставі викладеного суд вважає, що даний спір не є адміністративним та, відповідно, суду не підсудний.

Стаття 183 КАС України

1. У підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

2. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

2) закриття провадження у справі;

Стаття 238 КАС України

1. Суд закриває провадження у справі:

1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

2. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Стаття 239 КАС України

1. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

На виконання ч. 1 ст. 239 КАС України, суд роз`яснює позивачці, що вирішення даної справи належить до юрисдикції (підсудності) Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 238, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Державного кадастрового реєстратора Чекар Алли Анатоліївни, третя особа ОСОБА_2 , Слов`янська міська рада про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачці, що вирішення даної справи належить до юрисдикції (підсудності) Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Повернути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Державного бюджету України сплачену суму судового збору в розмірі 840,80 грн. відповідно до квитанції №47040003 від 16.01.2020 року.

Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини ухвали проголошені у судовому засіданні 26 лютого 2020 року. Повний текст ухвали виготовлений 28 лютого 2020 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Буряк