Справа № 342/50/20
Суддя: Гайдич Р. М.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 342/50/20
Провадження № 2-а/342/8/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Гайдича Р.М.

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городенка в залі Городенківського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківського ВП Коломийського ВП Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, поліцейського Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Палагняк Володимира Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно постанови серії БАА № 608829 від 14.10.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної поліцейським Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Палагняк В.І. о 14 год. 55 хв. 14.10.2019, позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT» , номерний знак НОМЕР_1 в м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області по вул. І.Богуна, здійснив зупинку на місцях для інвалідів, яка позначена дорожнім знаком 7.17, чим порушив ПДР. Як наслідок, визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. Оскільки, вищевказана постанова була прийнята за відсутності позивача, тому він вчасно не мав можливості її оскаржити, у зв`язку з цим до позовної заяви додав заяву про поновлення стороку на оскарження постанови. Зазначає, що при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, працівником поліції не надано достовірних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не надано можливості скористатися послугами адвоката і відкладення розгляду справи. Всупереч вимогам закону, відповідачем не було враховано пояснення позивача, відповідачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем правил дорожнього руху у відповідній частині. В оскаржуваній постанові відповідачем не надано оцінки поясненням позивача, не зазначено жодних доказів, які б підтверджували подію правопорушення та вину позивача у порушенні Правил дорожнього руху. Також, позивача було позбавлено права надати документи, які свідчать про те, що позивач не порушував ПДР. Позивач факт вчинення адміністративного правопорушення заперечує, вказує, що 14.10.2019, здійснив зупинку на місцях для інвалідів оскільки привозив сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з інвалідністю до аптеки для купівлі ліків. А також з ним в автомобілі знаходилась його дружина ОСОБА_3 . Яка може підтвердити вищевказане. Про те, що поліцейським було складено постанову, позивач не знав, оскільки постанову було складено за його відсутності.

Позивач, в судовому засіданні 25.02.2020 року, просив поновити строк на оскарження з наведених в заяві підстав та задовольнити його позов частині скасування постанови та про закриття справи. Ствердив, що він дійсно з дружиною та дитиною інвалідом приїхали в м.Городенка та зупинились на місці для стоянки в зоні дії знаку який позначає стоянку для водіїв інвалідів чи осіб які перевозять осіб з інвалідністю. Він знаходився біля автомобіля, а дружина із сином пішли в магазин та аптеку. В цей час до нього підійшли працівники поліції, з якими в нього особисті неприязні стосунки, та попросили документи і звинуватили, що він безпідставно став на цьому місці. Він їм пояснив, що документи в дружини і наголосив, що перевозить дитину інваліда. Коли прийшла дружина з дитиною, до котрої він зателефонував, тоді він і надав ті документи, що просили працівники поліції та документ, який підтверджує наявність в дитини інвалідності. Працівник поліції взяв документи та сів в свій автомобіль де був кілька хвилин. Потім вийшов віддав документи та поїхав ствердивши, що їх викликали на місце ДТП. І він подумав, що конфлікт вичерпано та направився додому. В його присутності постанови поліцейський не виносив і про її існування він не зав, а дізнався тільки в ДВС в січні 2020 року. Після чого одразу її оскаржив.

Представник відповідача - Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області в призначені судові засідання не з`явився з невідомих причин, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідач - інспектор поліції який виносив оскаржувану постанову Палагняк В.І., в призначені судові засідання не з`явився, до канцелярії суду 24.02.2020 року подав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків.

Постановою поліцейського Городенківського ВП Палагняка В.І. серії БАА №608829 від 14.10.2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч.5 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді 1020 грн. штрафу.

Працівником поліції в постанові зазначено, що ОСОБА_1 в м .Городенка по вул.І.Богуна 14.10.2019 року о 14-10 год. керуючи ТЗ Фольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку автомобіля на місці для інвалідів яке позначено дорожнім знаком 7.17 чим порушив ПДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті вони у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд наголошує на тому, що перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обов`язком суб`єкта владних повноважень згідно ст.19 Конституції України.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок дослідження і закріплення доказів у справах про адміністративне правопорушення регламентується наступними нормами КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП - посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім того, приписи ст.7 ч.1-3 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно доЗакону України «Про дорожній рух», встановлюютьПравила дорожнього руху, затвердженіПостановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Предметом позову є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БАА №608829 від 14.10.2020 року за ознаками ч. 5 ст. 122 КУпАП.

В постанові відсутній підпис ОСОБА_1 із відміткою «відмовився». Також в ній відсутній запис про її направлення ОСОБА_1 через поштові засоби зв`язку.

В матеріалах справи міститься інформація про надання держаним виконавцем 10.01.2020 року ОСОБА_1 матеріалів справи. ОСОБА_1 звернувся до суду 16.10.2020 року.

У зв`язку із чим йому слід поновити строк на оскарження постанови від 14.10.2019 року, оскільки він отримав її копію тільки 10.01.2020 року та оскаржив в 10-денний термін з часу отримання.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачених ч. 5ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Частиною 5 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку, зокрема, зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

Дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються главою 33 Правил дорожнього руху, а їх умовний зовнішній вигляд - додатком № 1 до цих Правил.

Відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху, дорожній знак 5.38 "Місце для стоянки" застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Позивачем викладені в оскаржуваній постанові про притягнення його до адмінвідповідальності обставини не визнаються.

Він стверджує, що 14.10.2019 року ним було здійснено зупинку в м.Городенка в місці дії знаку 5,38 ПДР у зв`язку із тим, що він перевозив дитину інваліда батьком якої він являється. На підтвердження чого надав копію свідоцтва про народження дитини та копією посвідчення про отримання державної соціальної допомоги на дитину інваліда, батьком котрої він являється.

Також ствердив, що він надавав цю інформацію працівникам поліції і думав, що з врахуванням цього його штрафувати не будуть. І тільки 10.01.2020 року дізнався про існування постанови, яку і оскаржив.

Дані твердження позивача не спростовані відповідачами жодними доказами.

Тому суд приходить до переконання, що викладені в постанові БАА №608829 поліцейським Палагняком В.І. обставини не в повній мірі відповідають диспозиції ч.5 ст.122 КУпАП України, зокрема ним не зазначені обставини щодо відсутності у водія інвалідності або не перевезення осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Також працівником поліції зазначено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги дорожнього знаку 7.17, хоча насправді в ПДР міститься табличка під номером 7.17 "Інваліди", яка означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

При цьому, згідно з пунктом 8.4 (r) розділу 8 Правил дорожнього руху, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; пунктом 8.4(е) таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені. Таблички розміщуються безпосередньо під знаками, з якими вони застосовуються.

А в оскаржуваній постанові нічого не зазначено про наявність знаку 5.38 на місці де зупинявся водій ОСОБА_1 14.10.2019 року в м.Городенка.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

У відповідності до 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, до суду будь-яких належних доказів безпосереднього вчинення правопорушення позивачем представлено не було, і відповідачем не спростовано належними доказами заперечення позивача у вчиненні правопорушення за ч.5 ст.122 КУпАП.

Таким чином, всупереч ч.2 ст.71 КАС України відповідач не надав суду достатніх належних доказів, які б спростували доводи позивача.

Відповідно до положень ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність достатніх належних та допустимих доказів того, що позивач ОСОБА_1 14.10.2019 року здійснив порушення вимог ч. 5 ст.122КУпАП за вказаних в постанові про адміністративне правопорушення обставин.

Відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення виключає склад адміністративного правопорушення у діях позивача в цілому.

У відповідності до вимог ст.247п.1КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що в даному, конкретному випадку, коли він перевозив дитину інваліда, відносить його до кола осіб, які звільняються від відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП за зупину на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю чи особи, що перевозять осіб із інвалідністю та виключає з його дій об`єктивну частину складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП,

Крім того, суд зазначає, що диспозиція ч.5 ст. 122 КУпАП є бланкетною, вказує на порушення певних правил дорожнього руху учасниками дорожнього руху, та передбачає відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

У зв`язку із зазначеним суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №608829 від 14.10.2019 року була ухвалена поліцейським Палагняком В.І. з порушенням діючого законодавств, є незаконною та підлягає скасуванню, а тому, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

В порядкуст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Поновити строк оскарження.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 608829 від 14.10.2019, винесену поліцейським Городенківського відділення поліції Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області Палагняк Володимиром Івановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністратвиної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КпАП України та накладення на нього адміністравтиного стягнення у виді штрафу 1020 грн.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Городенківський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його складення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Місцезнаходження відповідача Городенківського ВП Коломийського ВП Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області - вул. Героїв Євромайдану,5, м. Городенка, Івано-Франківська область.

Місцезнаходження відповідача поліцейського Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Палагняк Володимира Івановича - вул. Героїв Євромайдану,5, м. Городенка, Івано-Франківська область.

Повне судове рішення складене 27.02.2020.

Суддя: Гайдич Р. М.