Справа № 320/5409/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5409/19 Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина Андрія Анатолійовича, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Турчина Андрія Анатолійовича, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича про відкриття виконавчого провадження №59957426 від 04.09.2019, відкритого на підставі виконавчого напису №5150, виданого 27.12.2018 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 суми, що підлягає стягненню за договором позики грошових коштів, посвідченого 21.11.2018 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іванютіним-Сандомирським Л.О. за реєстровим №14, а також витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису нотаріуса, у загальній сумі 1 989 700 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича про стягнення з боржника основної винагороди ВП №59957426 від 04.09.2019;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича про арешт майна боржника ВП №59957426 від 04.09.2019;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича про арешт коштів боржника ВП №59957426 від 04.09.2019;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №59957426 від 04.09.2019;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича про арешт майна боржника - транспортного засобу: NISSAN QASHQAI, VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , рік виробництва: 2012 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , провадження ВП №59957426 від 04.09.2019;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича про розшук майна боржника - транспортного засобу: NISSAN QASHQAI, VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , рік виробництва: 2012 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , провадження ВП №59957426 від 04.09.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 даний адміністративний позов передано за територіальною підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року прийнято до провадження матеріали заяви ОСОБА_2 та вказаний адміністративний позов залишено без руху.

У подальшому, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , призначено судове засідання на 15 січня 2020 року об 11 год. 00 хв.

В апеляційній скарзі третя особа - ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року та прийняти прийняти нову, якою повернути позовну заяву позивачу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позовну заяву було підписано не ОСОБА_2 , а іншою особою, що підтверджується висновками експертизи.

З огляду на вказане, апелянт вважає, що суд першої інстанції повинен був залишити позовну заяву без розгляду та повернути позивачу як таку, що не відповідає вимогам чинного законодавства та підписану не уповноваженою особою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що згідно частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Крім того, згідно частини другої статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відтак, даний спір підсудний Окружному адміністративному суду міста Києва, тобто відсутні порушення підсудності.

Окрім того, позивач звертає увагу, що наданий третьою особою висновок експерта не може слугувати доказом, оскільки не відноситься до предмету позову так як експертиза проведена із порушеннями за відсутності зразків підпису ОСОБА_2 .

Згідно частини другої ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час подання апеляційної скарги) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2019 прийнято до провадження матеріали даної позовної заяви на підставі ухвали Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2019, та у встановлений судом строк від позивача через канцелярію суду надійшли матеріали для усунення недоліків позовної заяви, тому наявні підстави для відкриття провадження.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Пунктом 5 частини першої статті 294 КАС України статті 294 КАС України (в редакції на час подання апеляційної скарги) було передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

При цьому, «підсудність», як підстава оскарження рішення суду першої інстанції, передбачає незгоду особи із розглядом (прийняттям до розгляду) справи певним адміністративним судом як судом першої інстанції.

Тобто, ухвала про відкриття провадження у справі може бути самостійним предметом апеляційного оскарження виключно у випадку, якщо підставами оскарження є порушення судом правил підсудності.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи апелянта фактично зводяться до порушення судом першої інстанції статтей 169, 171 КАС України, які встановлюють порядок дій суду першої інстанції після одержання позовної заяви, та як наслідок необхідність залишення такої позовної заяви без розгляду та повернення позивачу з огляду на підписання позовної заяви неповноважною особою.

Тобто, предметом даного апеляційного перегляду є оскарження ухвали про відкриття провадження у справі з посиланням на інше процесуальне порушення, ніж недотримання правил підсудності адміністративних справ.

Втім, пунктом 5 частини першої статті 294 КАС України (в редакції на час подання апеляційної скарги) не визначено таких підстав для оскарження ухвали про відкриття провадження у справі як відсутність повноважень на звернення до суду з позовом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 18 червня 2019 року у справі №580/16425/19 та від 11 листопада 2019 року у справі №640/17245/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі №826/13505/18 наголосив, що гарантуючи можливість перегляду в апеляційному порядку судової справи, положення КАС України закріпили спосіб реалізації права особи на апеляційне оскарження ухвали суду щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил предметної юрисдикції шляхом викладення заперечень проти ухвали до апеляційної скарги на рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи. Іншого порядку та способу апеляційного оскарження такого судового рішення чинним процесуальним законодавством не передбачено.

При цьому, ОСОБА_1 у апеляційній скарзі вказує, що даний спір підпадає під ознаки адміністративно-правового спору та підсудний місцевому загальному суду за місцезнаходженням відповідача.

Крім того, в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги від 17.02.2020 апелянт зазначає, що дана справа підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду, враховуючи місце реєстрації позивача та третіх осіб.

Так, згідно з частиною першою статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 2 частини першої ст. 29 КАС України).

Як свідчать матеріали справи, до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 із позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича про визнання протиправними та скасування постанов.

З наданих до Київського окружного адміністративного суду документів, було встановлено, що місце проживання ОСОБА_2 , починаючи з 15.02.2018, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; при цьому, місцезнаходженням (реєстрації) відповідача є: АДРЕСА_2 .

Відтак, оскільки місцезнаходженням відповідача було місто Київ, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 дану справу на підставі п. 2 частини першої статті 29 КАС України було передано за територіальною підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Тобто, саме Київський окружний адміністративний суд встановив територіальну підсудність цієї адміністративної справи і направив її для розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

При цьому, згідно частини другої статті 30 КАС України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

У той же час, вказана ухвала Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 про передачу за підсудністю, враховуючи ознайомлення апелянта 26.12.2019 з матеріалами даної справи (а.с. 138 Том 1), у апеляційному порядку ОСОБА_1 оскаржена не була.

Крім того, частиною першою статті 30 КАС України закріплено, що спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Таким чином, дослідивши встановлені обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи апелянта, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відкриття провадження у даній справі.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 294, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук