Справа № 824/1397/19-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/1397/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (позивач), просить суд:

- визнати рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у підтвердженні періодів роботи з 22.08.1992 року по 17.05.1999 рік, з 07.09.1999 рік по 30.11.1999 рік, з 22.08.2000 рік по 01.11.2001 рік до пільгового стажу на посаді електрозварник в ВАТ "Кельменецький цукровий завод" - протиправним;

- зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу за Списком № 2, відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", весь період роботи з 22.08.1992 року по 17.05.1999 рік, з 07.09.1999 рік по 30.11.1999 рік, з 22.08.2000 рік по 01.11.2001 рік на посаді електрозварник в ВАТ "Кельменецький цукровий завод".

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у підтвердженні періодів роботи з 22.08.1992 року по 17.05.1999 рік, з 07.09.1999 рік по 30.11.1999 рік, з 22.08.2000 рік по 01.11.2001 рік до пільгового стажу на посаді електрозварник в ВАТ "Кельменецький цукровий завод" є протиправним, оскільки ним подано всі необхідні документи, що підтверджують стаж роботи на вказаному підприємстві на посаді електрозварювальника. Крім того, зазначає, що стаж роботи на вказаній посаді відноситься до спеціального стажу, який дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2.

29.11.2019 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому зазначив, що рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у підтвердженні періодів роботи з 22.08.1992 року по 17.05.1999 рік, з 07.09.1999 рік по 30.11.1999 рік, з 22.08.2000 рік по 01.11.2001 рік до пільгового стажу на посаді електрозварник в ВАТ "Кельменецький цукровий завод" є правомірним, оскільки робоче місце позивача не було атестоване у спірні періоди, документально підтверджений стаж позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 складає 8 років 24 дні, окрім того страховий стаж позивача складає 25 років 3 місяці 24 дні, що не дає право на призначення пенсії за віком за Списком № 2 після досягнення віку 55 років.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги, а також справу розглядати у порядку письмового провадження.

Відповідач не з`явився в судове засідання, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, проте надав клопотання про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 9 статті 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням заявлених вимог та заперечень, пояснень представників сторін, судом з метою з`ясування обставин справи було зобов`язано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог.

Оскільки сторонами на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, заперечення не було надано належні письмові докази, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 КАС України зобов`язував сторони ухвалою суду надати суду письмові докази в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в селі Нелипівці Кельменецького району Чернівецької області. (а. с. 16-17).

13.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до відповідача про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком, як електрозварювальнику, за період з 19.11.1990 року по 17.05.1999 року, з 07.09.1999 року по 30.11.1999 року, з 22.08.2000 року по 01.1.2001 року на ВАТ «Кельменецький цукровий завод». До вказаної заяви позивачем додано трудову книжку, документи видані трудовим архівом, довідку про заробітну плату. (а. с. 36, 66).

11.10.2019 року рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відмовлено у підтвердженні періодів роботи позивача з 22.08.1992 року по 17.05.1999 рік, з 07.09.1999 рік по 30.11.1999 рік, з 22.08.2000 рік по 01.11.2001 рік до пільгового стажу на посаді електрозварник в ВАТ "Кельменецький цукровий завод", оскільки право на пільгове забезпечення не підтверджено за результатами атестації робочих місць за умовами праці. (а. с. 38, 65).

17.10.2018 року відповідач листом № 26575/09-05 звернувся до Комунальної установи «Кельменецький районний трудовий архів» про надання інформації про атестацію робочих місць професій з шкідливими умовами праці (електрозварювальник) з 22.08.1992 року на підприємстві ВАТ «Кельменецький цукровий завод». (а. с. 67).

23.10.2018 Комунальна установа «Кельменецький районний трудовий архів» на лист відповідача від 17.10.2018 року № 26575/09-05 надано ксерокопію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 13.06.1994 року № 38-л, повідомив, що в наказах з кадрових питань ВАТ «Кельменецький цукровий завод» за 1992-1993, 1995-2003 року інших відомостей про атестацію робочих місць професій з шкідливими умовами праці при пошуку, не виявлено. (а. с. 68).

Дослідженням письмових доказів встановлено наступне.

Архівна довідка № 1/453 видана Комунальною установою «Кельменецький районний трудовий архів» 31.05.2018 року про те, що в документах архівного фонду ВАТ «Кельменецький цукровий завод» с. Нелипівці Кельменецького району, в наказах з кадрових питань є такі відомості:

- прийняти ОСОБА_1 (так в документі) електрозварником ІV розряду в ОГМ з відрядною оплатою праці з 19.11.90 р. (наказ № 114-л від 12.11.90р.);

- перевести тимчасово ОСОБА_1 (так в документі) електрозварника ВГМ з 3.04.1998 р. в ЗАТ «Надія» для підготовки техніки для посівної та інших польових робіт з оплатою по V розряду (наказ № 11-л від 1.04.98 р.);

- звільнити за власним бажанням у зв`язку з переводом в сезонні робітники ст. 38 КЗпП України ОСОБА_1 (так в документі) електрозварника ВГМ з 17.05.1999 року (наказ № 22-к від 17.05.1999р.);

- прийняти тимчасово, на період (до початку сезону виробництва) ОСОБА_1 електрозварювальником по ІV розряду в ВГМ з 7.09.1999 року відрядна оплата праці (наказ № 58-к від 1.09.1999р.);

- звільнити сезонного робітника по закінченню сезону по переробці цукрових буряків врожаю 1999 року ОСОБА_1 (так в документі) електрозварювальника ВГМ з 11.11.99р. (наказ № 78-к від 10.11.1999р.);

- прийняти ОСОБА_1 електрозварювальником по V розряду з 22.08.2000 року в ВГМ, тимчасово для виконання зварювальних робіт по в/апарату (наказ № 49-к від 4.08.2000р.);

- звільнити електрозварювальника ВГМ ОСОБА_1 з 1.11.01 року за угодою сторін, ст. 36 п. 1 КЗпП України (наказ № 84-к від 1.11.2001р.). (а. с. 39).

Архівна довідка № 1/454 видана комунальною установою «Кельменецький районний трудовий архів» 31.05.2018 року про те, що в документах архівного фонду ВАТ «Кельменецький цукровий завод» с. Нелипівці Кельменецького району, в особових рахунках працівників значиться в 1990р. ОСОБА_1 (так в документі), в січні-серпні 1991р. ОСОБА_1 . (так в документі), в вересні-грудні 1991р., січні-грудні 1992р., січні-серпні 1993р., грудні 1994 р. ОСОБА_1 (так в документах), вересні-грудні 1993р. ОСОБА_1 (так в документі), в січні-серпні 1994р. ОСОБА_1 (так в документі), із зазначенням його заробітної плати за 1990-1994 роки помісячно. (а. с. 40).

Архівна довідка № 1/455 видана комунальною установою «Кельменецький районний трудовий архів» 31.05.2018 року про те, що в документах архівного фонду ВАТ «Кельменецький цукровий завод» с. Нелипівці Кельменецького району Чернівецької області, в особових рахунках працівників значиться ОСОБА_1 , в січні-березні 1995р. ОСОБА_1 . (так в документі), із зазначенням його заробітної плати за 1995-1999 роки помісячно. (а. с. 41).

Архівна довідка №1/457 видана комунальною установою «Кельменецький районний трудовий архів» 31.05.2018 року про те, що в документах архівного фонду ВАТ «Кельменецький цукровий завод», в наказах про надання відпусток працівникам є відомості про:

- надати відпустку без збереження заробітної плати по сімейних обставинах ОСОБА_1 (так в документі) ел. зварнику з 18.02 по 21.02.1992 року. (наказ № 9-о від 17.02.1992р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати ОСОБА_1 (так в документі)ел. зварнику ВГМ з 28.12 по 25.01.1993р. (наказ № 95-о від 23.12.1992р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами ОСОБА_1 (так в документі) електрозварнику з 14.02. по 18.02.1994 року. (наказ № 11-о від 10.02.94р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами ОСОБА_1 (так в документі) електрозварнику з 18.04. по 22.04.94р. (наказ № 30-о від 16.04.94р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами ОСОБА_1 (так в документі) електрозварнику з 25.04. по 6.05.1994р. (наказ № 33-о від 20.04.94р.);

- в зв`язку з виробничою потребою відізвати з відпустки без збереження заробітної плати за його згодою ОСОБА_1 (так в документі) електрозварника з 12.01. по 13.01.95р. (наказ № 4-о від 17.01.95р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами ОСОБА_1 (так в документі) електрозварнику з 1.02. по 28.02.1995р. (наказ № 7-о від 1.02.95р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами ОСОБА_1 (так в документі) електрозварнику з 25.04. по 6.05.1995р. (наказ № 22-о від 24.04.95р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами ОСОБА_1 зварнику (так в документі) з 1.01. по 19.01.1996р. (наказ № 82-о від 22.12.1995р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами ОСОБА_1 зварнику (так в документі) з 1.03. по 1.04.1996р. (наказ № 25-о від 1.03.1996р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати з 3.01. по 1.04.1997р. ОСОБА_7 (так в документі) електрозварнику (наказ № 1-о від 3.01.1997р.);

- відізвати з відпустки без збереження заробітної плати по виробничій необхідності ОСОБА_1 (так в документі) електрозварника з 7.02. по 28.02.97р. (наказ № 5-о від 10.02.97Р.);

- відізвати з відпустки по виробничій потребі ОСОБА_1 (так в документі) електрозварника з 3.03.1997р. (наказ № 9-о від 27.02.1997р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати по сімейних обставинах ОСОБА_1 (так в документі) ел. зварнику з 3.04. по 17.04.97р. (наказ № 17-о від 3.04.1997р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати ОСОБА_1 (так в документі) ел. зварник з 11.01. по 1.04.99р. (наказ № 13-о від 4.03.1999р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати ОСОБА_1 (так в документі) ел. зварнику з 1.04. по 10.05.99р. (наказ № 14-«о» від 29.03.99р.);

- надати відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами ОСОБА_1 (так в документі) електрозварювальнику ВГМ з 29.10. по 31.10.01р. (наказ № 27-о від 29.10.2001 р.),(а. с. 43).

12.07.2018 року рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької обалсті № 717/859/18 встановлено той факт, що архівні довідки №№ 1/453,1/454,1/455,1/457видані комунальною установою «Кельменецький районний трудовий архів» 31 травня 2018 року належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Слобода-Рашків Каменського району Молдови. (а. с. 44-46).

Відповідно до статті 78 КАС України обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що на набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановленні ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Архівна довідка № 1/456 видана комунальною установою «Кельменецький районний трудовий архів» 31.05.2018 року про те, що в документах архівного фонду ВАТ «Кельменецький цукровий завод» с. Нелипівці Кельменецького району Чернівецької області, в особових рахунках працівників значиться ОСОБА_1 , в серпні-грудні 2000 року, лютий-березень 2001 року, травень-листопад 2001 року зазначено його заробітної плати помісячно. Січень, квітень 2001 року немає відомостей. (а. с. 42).

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно положень ч. ч. 1-2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Конституції України визначено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно статті 22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 Стаття 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

На даний момент такий закон не прийнято, тому згідно із пунктом 2 розділу XV Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеними в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

У справі, що розглядається, спірними періодами роботи позивача є з 22.08.1992 року по 17.05.1999 рік, з 07.09.1999 рік по 30.11.1999 рік, з 22.08.2000 рік по 01.11.2001 рік на посаді електрозварник в ВАТ "Кельменецький цукровий завод".

Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. № 442 затверджено «Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (далі - Порядок № 442).

Відповідно до п. п. 1-4 Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками в галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядоку № 442 проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ, Закону №1058-IV та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ та підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу, або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Такий висновок узгоджується із висновком щодо застосування норм матеріального права викладеним раніше Верховним Судом України, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 (справа №21-183а13) та постанові Верховного Суду від 18.09.2018 (справа №308/3135/17).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, судом встановлено, що 23.10.2018 Комунальна установа «Кельменецький районний трудовий архів» на лист відповідача від 17.10.2018 року № 26575/09-05 надано ксерокопію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці від 13.06.1994 року № 38-л, повідомив, що в наказах з кадрових питань ВАТ «Кельменецький цукровий завод» за 1992-1993, 1995-2003 року інших відомостей про атестацію робочих місць професій з шкідливими умовами праці при пошуку, не виявлено. (а. с. 68).

Поряд з цим матеріали справи не містять доказів того, що у період з 22.08.1992 року по 17.05.1999 рік, з 07.09.1999 рік по 30.11.1999 рік, з 22.08.2000 рік по 01.11.2001 рік ВАТ "Кельменецький цукровий завод" проводило атестацію робочих місць, зокрема й за професією «електрозварник», коли це стало законодавчо визначеною умовою для призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що вказаний період не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, у зв`язку з чим слід відмовити в задоволенні позову.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. ч. 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-80, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: ОСОБА_1 (Чернівецька область, Кельменецький район, село Нелипівці, РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, Площа Центральна, 3, місто Чернівці, ).

Суддя П.Д. Дембіцький