Справа № 644/5437/19
Суддя: Глібко О. В.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/5437/19
Провадження № 2-а/644/5/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 лютого 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді - Глібко О.В., за участю секретаря - Книшенко А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління Національної поліції в Харківській області сержанта поліції Міллер Ольги Андріївни про скасування постанови ДП 18 № 625810 від 23.06.2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить скасувати постанову ДП 18 № 625810 від 23.06.2019 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову зазначив, що 23 червня 2019 року його зупинили на трасі Харків-Довжанський за межами населеного пункту Манченки. Працівник поліції показав йому прилад з відео-фото фіксацією, на якому зображена фотографія автомобіля з державним номером НОМЕР_3 та повідомив, що він їхав зі швидкістю 106 км на годину. Швидкість автомобіля зі слів працівника поліції вимірювалась за допомогою приладу Трукан 8С 000709. Він вважає зупинку транспортного засобу та складання постанови незаконною, в зв`язку з тим, що автомобіль рухався у русі транспортних засобів зі швидкістю, яка не перевищувала дозволену в межах населеного пункту до 50 км/год, прилад вимірювання Трукан знаходився в руках поліцейського, який рухався, що є недопустимо при вимірюванні швидкості. Не були надані документи сертифікації даного приладу, вимірювання таким приладом не може вважатися доказом. Тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI20/20 TruCAM», який зареєстрований у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за № У3197-12, вилучений з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1362 від 02.11.2015 року, тому сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року нечинний з 02.11.2015 року.

Крім того, посилаючись на рішення Конституційного суду від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 вважає, що оскаржувану постанову винесено з істотним порушенням його прав та правових гарантій.

Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року провадження у справі було відкрито, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від відповідача поліцейського взводу №1 роти № 6 батальйону № 4 УПП в Харківській області сержанта поліції Міллер О.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що під час несення служби в с. Манченки, Харківської області ( в межах автодороги Київ-Харків-Довжанський) 23.06.2019 року екіпажом патрульної поліції «6102» за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCAM» LTI 20/20 серійний номер ТС000709 було виявлено порушення правил дорожнього руху, водій транспортного засобу Mercedes Benz Е200 номерний знак НОМЕР_3 рухався зі швидкістю 106 км/год., при цьому перевищив встановлення обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 56 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. За результатом розгляду справи винесено постанову за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 510 грн. До постанови в якості доказу долучено фото, відзняте за допомогою лазерного вимірювача «TruCAM» LTI 20/20, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, швидкість з якою він рухався, місце вчинення правопорушення. Інформація про долучення даного доказу до постанови зазначається в фабулі постанови. Інспектор зазначила, що в неї були всі правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості «TruCAM» LTI 20/20, а посилання позивача на рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року є неактуальним та запізненим, оскільки приймалося до внесення змін у статтю 258 КУпАП.

Позивачем подані заперечення, в яких він зазначив, що правила дорожнього руху ним не порушувалися. В постанові відсутні відомості про точне місце вчинення адміністративного правопорушення, відсутні відомості наскільки швидкість руху транспортного засобу, начебто перевищувала встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів, відсутні відомості про технічний засіб, яким дистанційно вимірювалася швидкість руху. Крім того. відповідач порушив порядок використання технічних засобів контролю швидкості руху транспортних засобів та використав прилад, щодо якого відсутні відомості про те, що він відповідає вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Він був позбавлений права користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а матеріали справи не містять жодного доказу роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП зі сторони поліції.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора УПП в Харківській області сержантом поліції Міллер О.А. у справі про адміністративне правопорушення від 23.06.2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. ( а. с. 10)

Згідно оскаржуваної постанови, 23 червня 2019 року о 10-30 годині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mercedes Benz Е200 реєстраційний номер НОМЕР_3 , 490 км. автошляху Київ-Харків-Довжанський, рухався в населеному пункті «Манченки» зі швидкістю 106 км/годину. Перевищив встановлену швидкість на 56 км/годину. Швидкість вимірювалась приладом «TruCAM» ТС 000709, чим порушив ПДР України п. 12.4.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

За приписами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

З аналізу наведених статей вбачається, що інспектор роти № 6 батальйону № 4 УПП в Харківській області сержант поліції Міллер О.А., як працівник поліції, який має спеціальне звання та уповноважений на розгляд справ про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесений до компетенції Національної поліції, мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення та винести постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Пунктом 9 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що в якості поліцейського превентивного заходу, дозволено застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису в не автоматичному режимі.

Використання приладів TruCam поліцейськими у службовій діяльності належить до повноважень поліцейських визначених Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, положення вказаного закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Суд наголошує на тому, що відеозапис у справах подібної категорії є безпосереднім доказом скоєння адміністративного правопорушення. Це можливо лише за умови, що його існування на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення належним чином зафіксоване у постанові про накладення адміністративного стягнення. Саме це робить такий доказ допустимим, як одержаний у порядку, визначеному законом.

В якості доказу вчинення позивачем правопорушення відповідачем надано суду диск із відеозаписом, здійсненим лазерним вимірювачем швидкості TruCam LТІ 20/20 (серійний номер ТС000709), про застосування якого зазначено в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності. ( а. с. 46)

В матеріалах справи наявне фото здійснене приладом TruCam LТІ 20/20 (серійний номер ТС000709), на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 106 км/год. ( а. с. 34)

Як вбачається з оглянутого у судовому засіданні відеозапису, який записаний безперервно, саме транспортний засіб Mercedes Benz Е200 реєстраційний номер НОМЕР_3 рухався зі швидкістю 106 км/год. При цьому вказаний автомобіль рухався один, а не в потоці інших автомобілів. Швидкість руху автомобіля Mercedes Benz Е200 реєстраційний номер НОМЕР_3 явно перевищувала допустиму, що і було зафіксовано вимірювачем швидкості TruCam LТІ 20/20.

Зазначений доказ суд визнає допустимим доказом з огляду на те, що про наявність такого доказу міститься посилання у оскаржуваній постанові.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LТІ 20/20 (серійний номер ТС000709), суд вважає необхідним зазначити таке.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У З197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення ії результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13550, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 14.12.2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LТІ 20/20 (серійний номер ТС000709) є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу TruCam LТІ 20/20 також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03 -3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м. до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13550 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LТІ 20/20 (серійний номер ТС000709) до застосування.

Посилання позивача на те, що його транспортний засіб рухався за межами населеного пункту є необґрунтованими, з огляду на те, що згідно координат, які автоматично визначає прилад TruCam, за допомогою влаштованого GPS навігатора, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача він знаходився в координатах 49*57'.26"N35*49'53.97"Е. Перенісши ці координати за допомогою загальнодоступних карт Google Maps було встановлено, що прилад знаходився в межах населеного пункту Манченки. При цьому, відстань від приладу до автомобіля становить 290.9 м., а відтак і сам автомобіль знаходиться в межах населеного пункту Манченки. ( а. с. 45)

Так, відповідно правового висновку зробленого Верховним Судом в постанові від 15.03.2018 року по справі №554/5558/16-а встановлено, частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого статтею 122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, скаржником неправильно розуміються поняття "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення" з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", оскільки словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Тоді як поняття "на місці вчинення правопорушення", визначене у статті 258 КУпАП, тлумачиться Судом не на користь позивача. Окрім того необхідно звернути увагу позивача, що Рішення Конституційного Суду України, на яке він посилається, приймалось до внесення змін у статтю 258 КУпАП.

Суд також враховує висновки, викладені Верховним судом в постанові від 17.05.2018 року по справі № 753/4366/17, згідно з якими, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 77, 205, 242, 243, 250, 255, 286, 295 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління Національної поліції в Харківській області сержанта поліції Міллер Ольги Андріївни про скасування постанови ДП 18 № 625810 від 23.06.2019 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення виготовлений 26.02.2020 року.

Суддя О.В. Глібко