Справа № 640/1071/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м. Київ № 640/1071/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., за участю секретаря судового засідання Кузьмич М.Б.,

представника позивача: Погодін В.О.

представника відповідача: не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Білої Ірини Володимирівни
до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
проскасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому позивач просить суд:

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2019 №60747783 Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей щодо боржника Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» за виконавчим провадженням 02.12.2019 № 60747783.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2019 №60747783, з огляду на те, що Правлінням Національного банку України прийнято Рішення від 18.07.2016 №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк».

Відтак, зважаючи на вимоги пункту 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець повинен був повернути стягувачу виконавчий документ без прийняття його до виконання.

Відповідач правом надати відзив на позовну заяву не скористався, надіслав на адресу суду матеріали виконавчого провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі з урахуванням положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено судове засідання на 26.02.2020.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

02 грудня 2019 року головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесею Олександрівною відкрито виконавче провадження № 60747783 з виконання постанови Шевченківського РВДВС в. Києва ГТУЮ у м. Києві №60350741 від 27.11.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження 300 грн. (а.с.7).

Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 4 статті 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016 №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (а.с.8) виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 №1265 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку (а.с.9).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.10.2019 №2732 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» з 28.10.2019 призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» Білу Ірину Володимирівну (а.с.11).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.07.2018 №1836 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора по 19.07.2020 (а.с.10).

Суд зазначає, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, щодо врегулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Пунктом 8 статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визначено, що уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд здійснює інші функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Згідно з частинами 1, 4 статті 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації виконавча дирекція Фонду затверджує план врегулювання з обов`язковим дотриманням принципу найменших витрат для Фонду. Після затвердження плану врегулювання тимчасова адміністрація та/або ліквідація банку здійснюються на підставі і на виконання плану врегулювання.

Таким чином, після прийняття Правлінням НБУ та Виконавчою дирекцією Фонду рішень, виведення банку з ринку здійснюється виключно в порядку та на виконання розробленого Фондом плану врегулювання. Наявність діючого плану врегулювання, розробленого та затвердженого у встановленому Законом порядку, призводить до чинності запровадженої Фондом процедури виведення банку з ринку та обов`язковості виконання Фондом передбачених Законом функції та повноважень відносно такого банку.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час здійснення процедури виведення банку з ринку не допускається індивідуальне задоволення вимог кредиторів такого банку. Вимоги кредиторів задовольняються виключно в черговості та порядку, передбаченої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Фонд або уповноважена особа Фонду, в разі делегування останній відповідних повноважень, вживає ряд заходів, передбачених приписами статей 45-52 Закону, в тому числі здійснює публікацію оголошення про початок процедуру ліквідації, прийняття та розгляд кредиторських вимог, формує та подає на затвердження Фонду реєстр вимог кредиторів, формує та затверджує ліквідаційну масу банку, забезпечує проведення її оцінки та реалізації з метою задоволення вимог кредиторів банку.

Відповідно до пунктів 2, 7 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Суд зазначає, що інформація про ліквідацію банку є загальнодоступною.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем 02.12.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Шевченківського РВДВС в. Києва ГТУЮ у м. Києві №60350741 від 27.11.2019 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн.

Однак, суд вважає, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не вжив всіх дій, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не встановив, що на момент відкриття виконавчого провадження у боржника введена процедура ліквідації, позаяк за умовами пункту 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виконавчий лист повертається стягувачу протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення без прийняття його до виконання.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця від 02.12.2019 № 60747783 про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню, оскільки є протиправною, та такою, що прийнята в порушення вимог статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

У позовній заяві позивач просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2019 №60747783.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2019 №60747783.

Встановивши протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження №60747783, та з огляду на те, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для включення відомостей про боржника Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» до Єдиного реєстру боржників, суд вважає, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей щодо боржника Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» за виконавчим провадженням №60747783 є обґрунтованими.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Білої Ірини Володимирівни задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.12.2019 № 60747783 Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

3. Зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код 34967593, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110) вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей щодо боржника Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» за виконавчим провадженням № 60747783.

4. Стягнути на користь Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Білої Ірини Володимирівни за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Кодексу адміністративного судочинства України повне судове рішення проголошено у судовому засіданні 26.02.2020.

Суддя Т.П. Балась