Справа № 465/299/15-а
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 465/299/15-а пров. № 857/13054/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Довгої О.І., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2019 року ( суддя Мигаль Г.П., ухвалене в м.Львові о 16:06, повний текст складено 04.11.2019 р.) у справі № 465/299/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСББ «Окружна 8» про скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, за участі третіх осіб: ОСОБА_2 та ОСББ «Окружна 8» про скасування розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 309 від 09.07.2014 року «Про демонтаж самочинно встановленого стаціонарного мангалу на балконі квартири АДРЕСА_1 ».

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 31 жовтня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду відповідач Франківська районна адміністрація Львівської міської ради оскаржила його, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, що мають значення для вирішення справи, просить його скасувати.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, зазначає, що оскаржуване рішення відповідача є законним, оскільки винесено відповідачем в межах його повноважень, визначених законодавством України, а тому відсутні підстави для його скасування.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСББ «Окружна 8» повідомлялися судом про час та місце розгляду справи, однак явки представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача та представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 09 липня 2014 року №309 «Про демонтаж самочинно встановленого стаціонарного мангалу на балконі квартири АДРЕСА_1 » зобов`язано ОСОБА_1 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_1 в місячний термін за власні кошти демонтувати самочинно встановлений стаціонарний мангал у глухому простінку балкону. Балкон привести у попередній стан.

Колегія суддів зазхначає, що повноваження органів місцевого самоврядування (у тому числі виконавчих органів міських рад) у сфері будівництва передбачені Законами України: від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність»; від 16 листопада 1992 року № 2780-ХІІ «Про основи містобудування»; від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», а також Цивільним кодексом України.

Разом з тим, відповідно до п. 1.6.5 Положення «Про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові», затверджене рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.09.2011 р. № 835 ознаками і класифікацією самочинного будівництва, розширення, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, переобладнання, порушення правил експлуатації житлового фонду, охорони і використання пам`яток культурної спадщини, влаштування малих архітектурних форм є перепланування (реконструкція, капітальний ремонт, реставрація) та переобладнання житлових будинків, житлових приміщень за рахунок ліквідації або влаштування таких архітектурно-конструктивних елементів як перегородки, вікна, двері; встановлення (будівництво) тамбурів, сіней, балконів, лоджій, веранд та інше без влаштування фундаментів, а також інженерного обладнання, без дозволу виконавчого органу міської ради і належно затвердженої проектної документації або з істотним відхиленням від проекту. Крім цього відповідно до п. 1.6.3 даного положення нове будівництво, розширення будинків або споруд має бути здійснене з дозволу виконавчого органу міської ради, з належно затвердженою проектною документацією та дозволом інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на виконання будівельних робіт.

Відповідно до пункту 1.5 Положення про Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01 листопада 2016 року № 977, позивач є виконавчим органом Львівської міської ради і діє відповідно до ухвали міської ради від 06 липня 2006 року № 94 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання» (зі змінами) згідно з чинним законодавством.

У вказаному Положенні передбачені повноваження районної адміністрації, до яких, зокрема, належать: звернення до судових органів з позовними заявами, скаргами щодо справ про виселення громадян з жилих приміщень, у яких вони незаконно проживають; визнання осіб такими, які втратили право на користування жилими приміщеннями; щодо фактів самочинного будівництва; з інших справ, які виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень (пункт 4.66).

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на момент винесення Спірного розпорядження) органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Підпунктом 3 пункту «б» частини першої статті 31 цього Закону (в редакції, чинній на момент винесення Спірного розпорядження) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить делеговане повноваження із здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Крім того, компетенція виконавчих органів міських рад у сфері містобудування визначена статтями 12 та 14 Закону України «Про основи містобудування». Статтею 14 цього Закону (в редакції, чинній на момент винесення Спірного розпорядження) передбачено повноваження, аналогічне за змістом тому, що міститься в статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Колегія суддів звертає увагу, що конструкція наведених правових норм є відсильною, тобто для свого застосування вимагає наявності установленого порядку державного контролю.

Такий порядок установлено, зокрема, статтею 376 Цивільного кодексу України. Частиною сьомою цієї статті передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Таким чином, у разі виявлення істотного порушення будівельних норм орган місцевого самоврядування має право звернутися до суду з позовом про зобов`язання здійснити перебудову.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що системний аналіз перелічених нормативних актів дає підстави стверджувати, що самостійне винесення рішення (розпорядження) про зобов`язання демонтувати самочинно встановлений стаціонарний мангал у глухому простінку балкону відповідної квартири лежить поза межами повноважень виконавчих органів місцевої ради.

З врахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду м.Львова від 31.10.2019 року у справі № 465/299/15-а без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства Укзраїни.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 25.02.2020