Справа № 200/9816/19-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року справа №200/9816/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Урзуфської сільської ради на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 3 грудня 2019 року у справі № 200/9816/19-а (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Урзуфської сільської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Урзуфської сільської ради (далі - відповідач), в якому просила:

- скасувати рішення відповідача від 8 лютого 2019 року № 7/40-591 про розгляд клопотання позивача;

- зобов`язати відповідача винести на розгляд засідання сесії питання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,0087 га для експлуатації та обслуговування належного заявнику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з належними до нього об`єктами інфраструктури, відповідно до клопотання позивача від 17.01.2019 року та прийняти рішення відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України (а.с. 4-8).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 3 грудня 2019 року провадження у справі закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України (а.с. 130-131).

Відповідач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та закрити провадження у справі у зв`язку з порушенням юрисдикції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Апелянт, посилаючись на рішення Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі № 361/2965/15-а, від 21.03.2018 року у справі № 809/1946/15, від 14.03.2018 року у справі № 363/2449/14-а, від 28.03.2018 року у справі № 522/18500/13-а, від 21.03.2018 року у справі № 184/2470/13, від 16.05.2018 року у справі № 911/4111/16, вважає, що спір у цій справі підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с. 136-139).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

17 січня 2019 року позивач звернувся до Урзуфської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, місце розташування: АДРЕСА_1 , у цілях експлуатації та обслуговування належного заявнику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». До заяви додані: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, копії матеріалів технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, якщо такі розташовані на земельній ділянці, копії паспорту та реєстраційного номера облікової картки платника податку (а.с. 11).

Рішенням відповідача від 8 лютого 2019 року № 7/40-591 позивачу запропоновано конкретизувати які саме об`єкти інфраструктури розміщені, або планується розмістити на заявленій земельній ділянці та надати правовстановлюючі документи, оскільки в Першотравневому районному суді знаходиться справа за позовом Урзуфської сільської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (а.с. 26).

Відповідачем надано клопотання від 20 листопада 2019 року у якому зазначено, що 1 листопада 2019 року прийнято остаточне рішення на сесії Урзуфської сільської ради відносно скасування рішення від 8 лютого 2019 року № 7/40-591 (а.с. 114-115).

Рішенням від 1 листопада 2019 року № 7/47- 697 «Про розгляд доповідної адвоката Лещенко О.Д. відносно розгляду клопотання ОСОБА_2 » скасовано рішення відповідача від 8 лютого 2019 року № 7/40-591 та відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 116-117).

Позивач просив скасувати рішення від 8 лютого 2019 року № 7/40-591 та зобов`язати

відповідача винести на розгляд засідання сесії питання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,0087 га для експлуатації та обслуговування належного заявнику магазину «Волна», відповідно до клопотання позивача від 17 січня 2019 року та прийняти рішення відповідно до ч. 3 статті 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Враховуючи те, що відповідачем рішенням від 1 листопада 2019 року скасовано рішення № 7-40-591 від 8 лютого 2019 року та розглянуто по суті заяву позивача від 17 січня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на те, що спір у цій справі підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів зазначає, що тлумачення терміну «суб`єкт владних повноважень» надано у п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України і визначає, що це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

За змістом положень ст. 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Законодавчі норми передбачають, що для передачі земельної ділянки в оренду зацікавлена особа звертається до належних органів із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її в оренду, за результатами розгляду яких визначені в ЗК України органи приймають одне з вищезазначених рішень.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її власність.

Конституційний Суд України у Рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 143 Конституції України, п. «а», «б», «в», «г» ст. 12 ЗК України, п. 1 ч. ст. 17 КАС України вирішив, що:

- положення п. «а», «б», «в», «г» ст. 12 ЗК України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень;

- положення п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто, якщо особа звертається до органу місцевого самоврядування із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в оренду, за результатами розгляду якої орган приймає відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 371/957/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду на захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки в оренду. Його інтерес не був реалізований внаслідок ухвалення відповідачем рішення від 8 лютого 2019 року № 7/40-591 та в подальшому рішення від 1 листопада 2019 року № 7/47- 697.

Наявність існуючого речового права або спору щодо такого права позивача або інших осіб на цю земельну ділянку судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, спір у цій справі не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала про закриття провадження прийнята з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 19, 238, 241, 242, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Урзуфської сільської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 3 грудня 2019 року у справі № 200/9816/19-а за позовом ОСОБА_1 до Урзуфської сільської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова