Справа № 460/3140/19
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2020 року м. Рівне №460/3140/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жуковської Л.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Дочірнього підприємство "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №001661305 від 10.07.2019 та № від 10.07.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області було проведено виїзну планову перевірку Філії "Любомильський асфальтобетонний завод" дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", за результатами якої складено акт №1215/17-00-14-01/39255066 від 14.06.2019. На підставі складеного акта перевірки прийнято податкові повідомлення рішення № від 10.07.2019, № від 10.07.2019. Вважає, що вказані податкові повідомлення рішення прийняті з порушенням чинного законодавства України. Зазначає про те, що акт перевірки не має посилань на конкретні первинні документи, на підставі яких було встановлено правопорушення, не вказані номери, вид первинних документів (платіжна відомість, видатковий ордер, платіжне доручення), що не дає змогу встановити чи дійсно дохід виплачувався без сплати податків. Також вказує про те, що штрафна санкція застосовується коли було встановлено факт сплати ПДФО у розмірах менших, ніж встановлено Податковим кодексом України, при цьому штрафна санкція у розмірі 50% та 75% може бути застосована до податкового агента лише тоді, коли протягом 1095 днів було прийняте податкове повідомлення рішення за подібні порушення. Звертає увагу на те, що в даній справі вказаних обставин немає. Поряд з цим, зазначає, що в супереч пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України відповідач нарахував пеню з дня нібито порушення позивачем узгодженого грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 25.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче засідання у справі призначено на 10.12.2019 на 10:00 год.

Ухвалою суду від 10.12.2019 розгляд справи відкладено до 26.12.2019 до 10:00 год. , у зв`язку з неявкою представника позивача та продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Головним управлінням ДФС у Рівненській області, у встановлені судом строки, подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що за даними бухгалтерського обліку платника та даними перевірки встановлено, що сальдо по податку на доходи фізичних осіб станом на 30.06.2016 становить 20049,30грн. по К-ту. У періоді, що перевірявся податок на доходи фізичних осіб доходів по К-ту рахунку 641.1 склав 991671,04грн., по Д-ту рахунку 641.1 склав 972221,78грн. Станом на 31.03.2019 сальдо по Д-ту рахунку 641.1 становить 39498,56грн.; 2) сальдо по військовому збору станом на 30.06.2016 становить 1784,10грн. по К-ту. У періоді, що перевірявся військовий збір, який визначений відповідно до пп.1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу по Кт 642 становить 84610,73грн., перераховано до бюджету Дт 642 - 83070,48грн. Станом на 31.03.2019 сальдо по Кт.642 становить 3324,35грн. Крім того, перевіркою встановлено несплату (неперерахування) до бюджету, у періоді, ще перевірявся, податковим агентом - філії "Любомирський асфальтобетонний завод" ДП "Рівненський облавтодор" сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору після настання граничних термінів сплати податку та збору до бюджету передбачених п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, у випадках коли виплата доходу на користь платників податку передувала сплаті податку на доходи фізичних осіб та військового збору та у випадках, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Також вказує про те, що твердження позивача, що в розрахунку не було перевірено факт не сплати до бюджету ПДФО та військового збору за кожною конкретною (персоніфікованою) особою є помилковим, оскільки підсумкові суми утриманого та перерахованого до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору узагальнені платником самостійно у регістрах бухгалтерського обліку та під час перевірки звірені з первинними документами, за результатами чого встановлено, що до складу загального місячного оподаткованого доходу Філії "Любомирський асфальтобетонний завод" ДП "Рівненський облавтодор" включені доходи, визначені пп.164.2.1, пп.164.2.2 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України та база оподаткування Філії "Любомирський асфальтобетонний завод" ДП "Рівненський облавтодор" визначена у відповідності до п.164.6 ст.164 Податкового кодексу України. Враховуючи викладене, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 26.12.2019 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 23.01.2020 на 10:00 год.

Ухвалою суду від 23.01.2020 здійснено процесуальне правонаступництво Головного управління ДФС у Рівненській області на Головне управління ДПС у Рівненській області.

Ухвалою суду від 23.01.2019 вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Оскільки, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 23.04.2019 №1227 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки Філії "Любомирський асфальтобетонний завод" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (а.с.184) та направлення на перевірку від 11.05.2019 №1135/17-00-14-01, від 11.05.2019 №1134/17-00-14-01 (а.с.185-186), відповідно до ст.75, 77, 82 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у Рівненській області проведено планову виїзну документальну виїзну Філії "Любомирський асфальтобетонний завод" дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2016 по 31.03.2019, валютного законодавства за період з 01.07.2016 по 31.03.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 31.03.2019.

За результатами перевірки складено акт від 14.06.2019 №1215/17-00-14-01/39255066 "Про результати виїзної планової перевірки Філії "Любомирський асфальтобетонний завод" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (далі акт перевірки) (а.с.28-75), відповідно до висновків якого перевіркою встановлено, зокрема, порушення:

- пп.14.1.180, пп.14.1.156, пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, п.31.1 ст.31, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.6 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та п. "а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України:

несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом Філії "Любомирський асфальтобетонний завод" дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, передбачених п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, у випадках коли виплата доходу на користь платників податку передувала сплаті податку на доходи фізичних осіб та у випадку, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою податку на доходи фізичних осіб;

неподання податковим агентом - Філії "Любомирський асфальтобетонний завод" дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" платіжних доручень для перерахування належного до сплати податку на доходи фізичних осіб за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, за період з 01.07.2016 по 31.03.2019, а саме:

30.07.2016 в сумі 90,62грн., 28.02.2017 в сумі 76,68грн., 06.03.2017 в сумі 570,03грн., 21.03.2017 в сумі 944,29грн., 22.03.2017 в сумі 125,31грн., 30.03.2017 в сумі 131,12грн., 31.03.2017 в сумі 94,56грн., 19.04.2017 в сумі 3319,81грн., 30.04.2017 на суму 134,84грн., 20.07.2017 в сумі 19437,48грн., 11.09.2017 в сумі 516,97грн., 21.09.2017 на суму 335,40грн., 30.09.2017 в сумі 20454,34грн., 28.12.2017 в сумі 363,92грн., 30.12.2017 в сумі 488,88грн., 23.01.2018 на суму 316,83грн., 16.02.2018 на суму 348,78грн., 23.03.2018 на суму 458,47грн. 30.03.2018 на суму 331,01грн., 02.05.2018 на суму 782,94грн., 05.05.2018 на суму 949,67грн. 30.05.2018 на суму 127,75грн., 08.06.2018 на суму 85,29грн., 12.06.2018 на суму 447,20грн. 30.06.2018 на суму 14774,04грн., 04.07.2018 на суму 736,98грн., 17.07.2018 на суму 15126,74грн., 30.07.2018 на суму 359,59грн., 10.08.2018 на суму 668,98грн., 29.08.2018 на суму 178,54грн., 07.09.2018 на суму 1115,64грн., 10.10.2018 на суму 243,59грн., 30.10.2018 на суму 1530,88грн., 28.12.2018 на суму 916,56грн., 09.01.2019 на суму 509,22грн., 30.01.2019 на суму 33932,23грн., 02.03.2019 на суму 30619,25грн., 30.03.2019 на суму 1975,80грн.

- пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, за яким встановлено:

несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом Філії "Любомирський асфальтобетонний завод" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" сум належного до сплати військового збору, утриманого із заробітної плати після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, передбачених п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, у випадках коли виплата доходу на користь платників податку передувала податку та у випадках, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою військового збору;

неподання податковим агентом - Філії "Любомирський асфальтобетонний завод" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" платіжних доручень для перерахування належного до сплати військового збору за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, а саме:

08.07.2016 в сумі 6,86 грн., 30.07.2016 в сумі 23,23 грн., 30.08.2016 в сумі 8,35 грн., 31.08.2016 в сумі 0,41 грн., 30.09.2016 в сумі 9,69грн., 20.10.2016 в сумі 10,68 грн., 30.10.2016 в сумі 18,19грн., 11.11.2016 в сумі 14,15 грн., 16.11.2016 в сумі 4,64 грн., 30.11.2016 в сумі 31,76 грн., 30.12.2016 в сумі 25,39 грн., 30.01.2017 в сумі 26,35 грн., 17.02.2017 в сумі 41,21 грн., 28.02.2017 в сумі 14,37 грн., 06.03.2017 в сумі 82,51 грн., 13.03.2017 в сумі 6,50грн., 21.03.2017 в сумі 90,03грн., 22.03.2017 в сумі 10,44грн., 30.03.2017 в сумі 10,93грн., 31.03.201 в сумі 7,88грн., 19.04.2017 в сумі 662,56грн., 30.04.2017 в сумі 11,24грн., 20.07.2017 в сумі1759,27грн., 11.09.2017 в сумі 67,05грн., 21.09.2017 в сумі 27,95грн., 30.09.2017 в сумі 1948,29грн., 28.12.2017 в сумі 2567,17грн., 30.12.2017 в сумі 40,74грн., 23.01.2018 в сумі 46,06грн., 23.03.2018 в сумі 38,21грн., 30.03.2018 в сумі 36,58грн., 02.05.2018 в сумі 43,04грн., 05.05.2018 в сумі 9,12грн., 30.06.2018 в сумі 1326,17грн., 04.07.2018 в сумі 35,33грн., 10.08.2018 в сумі 44,65грн., 29.08.2018 в сумі 14,88грн., 31.08.2018 в сумі 80,81грн., 10.10.2018 в сумі 20,30грн., 30.10.2018 в сумі 127,57грн., 02.03.2019 в сумі 2532,42грн., 30.03.2019 на суму 166,29грн.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №001661305 від 10.07.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у сумі 103170,03 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 101932,44грн., нарахування пені в сумі 1237,59 грн. (а.с.8);

- податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені у сумі 5331,49 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 5255,31грн., нарахування пені в сумі 76,18 грн. (а.с.9).

Податкові повідомлення-рішення №001661305 від 10.07.2019 та № від 10.07.2019 оскаржено позивачем в адміністративному порядку. Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарг від 29.09.2019 №2867/6/99-00-08-05-04 податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.24-27; 187-189).

Вважаючи дії відповідача щодо винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі-ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (п.1.1 ст.1 ПК України).

Згідно з вимогами пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як було встановлено судом, відповідачем було проведено планову виїзну документальну виїзну Філії "Любомирський асфальтобетонний завод" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2016 по 31.03.2019, валютного законодавства за період з 01.07.2016 по 31.03.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 31.03.2019, за результатами якої складено акт перевірки від 14.06.2019 №1215/17-00-14-01/39255066.

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №001661305 від 10.07.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у сумі 103170,03 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 101932,44грн., нарахування пені в сумі 1237,59 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2019 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені у сумі 5331,49 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 5255,31грн., нарахування пені в сумі 76,18 грн.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

За приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. "а" п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Згідно з пп. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Зокрема, підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України визначено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5-168.16 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України встановлено, що в разі якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду. Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб вважається узгодженим податковим агентом під час його перерахування до бюджету одночасно з виплатою доходу на користь платника податку, а в разі якщо дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, - за сплином граничного строку сплати.

Згідно з пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16-1 підрозділу ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.127.1 ст.127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Таким чином, відповідальність за правопорушення, передбачене ст.127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов`язків платником податків (податковим агентом).

Водночас, обов`язковою умовою для притягнення платника податків до відповідальності за вказаною статтею ПК України є встановлення обставин чи відбулася у спірному випадку виплата доходу, в які строки, чи сплачено податок на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу або у разі невиплати доходу у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, визначаючи предмет доказування у справі, суди повинні виходити з обставин, якими контролюючий орган обґрунтовує свою позицію, при цьому належним доказом, яким встановлюється податкове правопорушення, є акт перевірки контролюючого органу.

Висновки аналогічного характеру викладено в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 822/2198/17 та від 21.08.2018 у справі №817/481/17, як в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при прийнятті даного рішення.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.10.2015за № 1300/27745 визначено, що факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Таким чином, акт перевірки контролюючого органу, в якому встановлено порушення платником податку ст.127 ПК України, має містити чіткі факти щодо строків виплати доходу, строків сплати податку на доходи фізичних осіб у відповідних податкових періодах, та, як наслідок, факти, які ґрунтуються на належних доказах (платіжні доручення, відомості нарахування та виплати заробітної плати), щодо несплати податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу.

При цьому, суд зазначає, що вказаної інформації акт перевірки не містить.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, про безпідставне та необґрунтоване застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій, оскільки контролюючим органом не доведено складу податкового правопорушення передбаченого ст.127 ПК України.

Суд також не погоджується з твердження відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, що персоніфікація осіб здійснюється лише в разі встановлення перевіркою порушень в частині правильності нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору при виплаті доходів платникам податків, враховуючи наступне.

Як податок на доходи фізичних осіб, так військовий збір є - персоніфікованими. Тобто, утримуються та сплачують з конкретного доходу конкретної людини за певний визначений період та на певну визначену дату.

Для того, щоб з`ясувати чи був факт порушення, за яке передбачена штрафна санкція за ст.127 ПК України, ревізорам потрібно за кожним випадком нарахування та виплати доходу кожній окремій фізичній особі (у даній справі - за кожним випадком нарахування та виплати заробітної плати кожному працівнику позивача) перевірити суму утриманого та перерахованого відповідного податку, за кожною окремою виплатою та за кожною окремою фізичною особою.

Водночас, акт перевірки містить лише певні суми та дати, без посилання на конкретні первинні документи (їх дату, номер та вид) та без жодних чітких розрахунків, які чітко і недвозначно вказують на встановлення факту порушення, не може бути визнаний як належний і допустимий доказ.

Разом з цим, позивачем долучено до матеріалів справи письмові докази, з яких вбачається, що ним, як податковим агентом, було виплачено дохід одночасно зі сплатою податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

При цьому, суд зауважує, що дати несвоєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що відображені у акті перевірки не завжди співпадають.

Судом встановлено, що 31.03.2017 позивач сплатив податок на доходи фізичних осіб в сумі 94,56 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1856 (а.с.110) та військовий збір в сумі 7,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1855 (а.с.111).

19.04.2017 позивач виплатив дохід на рівні 2053,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1860 (а.с.112). Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням № 8658 від 19.04.2017, в сумі 459,17 грн. (а.с.113). Військовий збір сплачено в сумі 38,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1859 від 19.04.2017 (а.с.114).

11.09.2017 позивач сплатив податок на доходи фізичних осіб в сумі 39846,74 грн. (а.с.115), військовий збір сплачено в сумі 3356,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11.09.2017 (а.с.116).

21.09.2017 позивач виплатив дохід на рівні 1500,00 грн. (а.с.117). Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням № 255 від 21.09.2017, в сумі 159,21грн. (а.с.118). Військовий збір сплачено в сумі 25,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням №256 від 21.09.2017 (а.с.119).

20.10.2017 позивач виплатив дохід на рівні 86279,24грн., що підтверджується платіжним дорученням №425 (а.с.120). Податок на доходи фізичних осіб сплачено 20.10.2017, в сумі 22112,62 грн. (а.с.121). Військовий збір сплачено в сумі 2003,14 грн., що підтверджується платіжним дорученням №423 від 20.10.2017 (а.с.122).

28.12.2017 позивач виплатив дохід на рівні 831,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1881 (а.с.123). Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням № 1880 від 28.12.2017, в сумі 185,95 грн. (а.с.124). Військовий збір сплачено в сумі 15,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1879 від 28.12.2017 (а.с.125).

23.01.2018 позивач виплатив дохід на рівні 110151,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням №820 (а.с.126). Податок на доходи фізичних осіб сплачено 23.01.2018, в сумі 25166,18 грн. (а.с.127). Військовий збір сплачено 23.01.2018 в сумі 2077,52 грн. (а.с.128).

05.05.2018 позивач виплатив дохід на рівні 84267,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням №226 (а.с.129). Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням № 223 від 05.05.2018, в сумі 18675,64 грн. (а.с.130).

08.06.2018 позивач виплатив дохід на рівні 69092,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №367 (а.с.131). Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням № 363 від 06.08.2018, в сумі 15491,61 грн. (а.с.132). Військовий збір сплачено в сумі 1315,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням №364 від 08.06.2018 (а.с.133).

04.07.2018 позивач виплатив дохід на рівні 69317,88 грн., що підтверджується відповідним Авізо. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з Авізо від 04.07.2018, в сумі 15356,75 грн. та військовий збір сплачено в сумі 1307,74 грн., що підтверджується Авізо від 04.07.2018 (а.с.134).

17.07.2018 позивач виплатив дохід на рівні 153128,67 грн., що підтверджується платіжним дорученням №66 (а.с.135). Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням № 56 від 16.07.2018, в сумі 33666,66 грн. (а.с.136).

10.10.2018 позивач виплатив дохід на рівні 93757,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням №406 (а.с.137). Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням № 325 від 27.09.2018, в сумі 39383,54 грн. (а.с.138). Військовий збір сплачено в сумі 3347,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням №324 від 27.09.2018 (а.с.139).

30.10.2018 позивач сплатив податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням № 489 від 30.10.2018, в сумі 34468,48 грн. (а.с.140). Військовий збір сплачено в сумі 2898,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням №488 від 30.10.2018 (а.с.141).

28.12.2018 позивач виплатив дохід на рівні 139121,04 грн., що підтверджується платіжним дорученням №773 (а.с.142). Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням № 770 від 28.12.2018, в сумі 33529,07 грн. (а.с.168). Військовий збір сплачено в сумі 2813,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням №771 від 28.12.2018 (а.с.168).

Отже, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що позивачем було здійснене порушення, за яке застосовується штрафна санкція передбачена ст.127 ПК України. Поряд з цим, позивачем надано письмові доказами, які спростовують висновки ревізорів, що викладені в акті перевірки.

Відповідно до пп.169.4.3 п.169.4 ст.169 ПК України роботодавець та/або податковий агент має право здійснювати перерахунок сум нарахованих доходів, утриманого податку за будь-який період та у будь-яких випадках для визначення правильності оподаткування, незалежно від того, чи має платник податку право на застосування податкової соціальної пільги.

Тобто, коли податковий агент виявив, що не сплатив податок на доходи фізичних осіб повністю, він має право виправити таку помилку, і перерахувати весь податок без штрафу, за ст.127 ПК України.

Аналогічна правова позиція було висловлена Верховним Судом у постанові від 21.08.2018 в справі №817/3847/14: "Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що приписи пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України не утримують в собі посилань на застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку, натомість йдеться по несплату податку, як факт несплати податку у обсягах, встановлених податковим законодавством України".

Така ж правова позиція була підтримана Верховним Судом пізніше, у постанові від 08.10.2019 у справі №820/5099/18 "… вирішуючи питання щодо правомірності застосування до платника податків штрафів, визначених статтею 127 ПК України, слід з`ясовувати, чи була проявлена з боку такого платника протиправна бездіяльність у вигляді не нарахування, неутримання та/або несплати податкового зобов`язання". "На переконання колегії суддів, якщо на момент виявлення порушення контролюючим органом, незалежно від періоду, який охоплено перевіркою, самостійно визначена сума податку за вказаний період сплачена в повному обсязі, то такі обставини фактично свідчать не про несплату податку, а про його несвоєчасну сплату, відповідальність за що передбачена положеннями ст.126 ПК України".

Відповідно до абз.3 п.50.1 ст.50 ПК України платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті подати податку декларацію і сплатити штраф на рівні 3% та 5%.

При цьому, суд зазначає, що ані в акті перевірки, ні у відзиві на позовну заяву немає відомостей, чи доказів того, що позивачем було виплачено дохід, а податок на доходи фізичних осіб та/чи військовий збір з нього не було утримано, або не перераховано до бюджету на момент перевірки.

З аналізу норм ст.50, ст.127, п.169.4 ст.169 ПК України вбачається, що законодавство дозволяє податковому агенту в межах податкового року заплатити повністю своєчасно несплачений (при виплаті доходу) податок на доходи фізичних осіб без застосування штрафу за ст.127 ПК України, натомість контролюючий орган повинен застосувати штрафну санкцію за ст.126 ПК України.

При цьому, відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що накладання підвищеної штрафної санкції на податкового агента, який перерахував повністю суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, у тому самому розмірі, що й на особу яка взагалі не перерахувала податки до бюджету, і в той же час надання можливості платникам інших податків (податку на прибуток, податку на додану вартість) сплачувати податки із запізненням, лише зі сплатою штрафу на рівні 3%-5% є прямими ознаками дискримінації.

За таких обставин, суд не може погодитися, що відповідач діяв у законний спосіб, коли застосовував до позивача штрафну санкцію за ст.127 ПК України.

Щодо нарахування позивачеві пені, суд вказує на наступне.

Підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Як вбачається з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суми пені були нараховані позивачеві на підставі пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України.

Згідно з пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Відповідно до абз.2 п.129.4 ст. 129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, починаючи з 91 календарного дня (з 271 календарного дня у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Водночас, суд зазначає, що строк у 90 календарних днів був введений до ПК України з 01.01.2017.

Відповідно до розрахунків пені по військовому збору та по податку на доходи фізичних осіб розмір облікової ставки Національного банку України відповідачем було вказано у правильно. Проте, суд зазначає, що відповідачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено факту того, що податок на доходи фізичних осіб та військовий збір позивачем сплачено з простроченням. Таким чином, суд не може погодитися, що позивачеві потрібно нараховувати пеню за пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень суб`єкт владних повноважень діяв необґрунтовано, та без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №001661305 від 10.07.2019 та № від 10.07.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1921,00 грн., який сплачено відповідно до платіжного доручення №2954 від 15.11.2019. Оригінал якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.23).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (вул.Остафова, буд. 7, м.Рівне, 33000, ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №001661305 від 10.07.2019.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2019.

Стягнути на користь Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 24 лютого 2020 року.

Суддя Жуковська Л.А.