Справа № 320/5269/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5269/19 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів: Парінова А. Б., Собківа Я. М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року про зупинення провадження у справі

у справі №320/5269/19

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2019 року до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач), з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (надалі - відповідач), у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати відмову від 11.09.2019 №720 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в перерахунку пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на01 січня відповідно до частини 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.01.1991 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області з 25.04.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.01.1991 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року зупинено провадження у справі №320/5269/19 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду від 22.11.2019 у зразковій справі №520/1972/19.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі №320/5269/19, дійшов висновку, що враховуючи суб`єктний склад сторін, предмет та підстави позову, а також правові норми, якими регулюються спірні правовідносини, дана справа є типовою по відношенню до адміністративної справи №520/1972/19, яку прийнято до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність ухвали суду та порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду.

Скаржник вказує на те, що в даному випадку дана справа та справа, яка перебуває в провадженні Верховного Суду не є типовими, а отже, у суду першої інстанції відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

На адресу суду апеляційної інстанції надійшло електронне повідомлення від позивача про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідачем не подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід скасувати, з наступних підстав.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року відкрито провадження у зразковій адміністративній справі № 520/1972/19, провадження № Пз/9901/11/1 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/85836048) за позовом ОСОБА_2 до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Верховний Суд, відкриваючи провадження у зразковій справі, зазначив наступне: «Розглянувши матеріали справ Верховний Суд дійшов висновку, що ці справи відповідають ознакам типових, визначених пунктом 21 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки:

- позивачами у них є особи, які під час проходження військових зборів брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;

- відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (територіальний орган Пенсійного фонду України), на пенсійному обліку якого перебувають позивачі;

- спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку з відмовою територіального органу Пенсійного фонду України у здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності, особам, які під час проходження військових зборів брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи");

- позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Позовні вимоги по справі, за якою надійшло подання про її розгляд як зразкової позивач обґрунтовує тим, що він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовозобов`язаний під час проходження військових зборів, внаслідок чого частково втратив працездатність та став особою з інвалідністю, а відтак, належить до кола військовослужбовців і за рівнем соціального забезпечення має бути прирівняний до військовослужбовців дійсної строкової служби. Однак, відповідне письмове звернення про призначення пенсії у порядку ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було протиправно залишено територіальним органом ПФУ без задоволення.»

В межах даної справи (№ 320/5269/19) позивач просить здійснити перерахунок його пенсії, обчисленої відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 1986 року по 1987 року, як строковий військовослужбовець Радянської армії.

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, виходив з того, що заявлені позивачем у даній справі, аналогічні до тих, що є предметом розгляду адміністративної справи № 520/1972/19 та за якими Верховним Судом відкрито провадження у зразковій справі.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно із положеннями п.п. 21, 22 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Як зазначено вище, позовні вимоги по справі, за якою надійшло подання про її розгляд як зразкової позивач обґрунтовує тим, що він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовозобов`язаний під час проходження військових зборів.

Однак, як вбачається з матеріалів даної справи, позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 1986 року по 1987 року не як військовозобов`язаний під час проходження військових зборів, а як такий, що залучався до виконання робіт (в період з 1986 року по 1987 року) у складі формувань Цивільної оборони.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовозобов`язаний під час проходження військових зборів.

Таким чином, суд першої інстанції, зупиняючи провадження у даній справі (№320/5269/19), не встановив та не обґрунтував висновки про аналогічність підстав вимог позивача до тих, що є предметом розгляду адміністративної справи №520/1972/19, та за якими Верховним Судом відкрито провадження у зразковій справі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про можливість зупинення провадження у справі, що відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, наданих статтею 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Разом з цим, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі "Беллет проти Франції", в якому Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини свідчать, що постановлена передчасно оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню як така, що прийнята передчасно.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального і процесуального права призвели до помилкового вирішення справи, а тому ухвала суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 236, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року про зупинення провадження у справі - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: А. Б. Парінов

Я. М. Собків