Справа № 398/328/20
Суддя: Ніколаєв М. В.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/328/20
Провадження №: 2-а/398/30/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" лютого 2020 р., Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі головуючого судді Ніколаєва М.В.,

з участю секретаря Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Олександрії справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у якому просить скасувати постанову № 496458 від 26.01.2020 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., а провадження у вказаній адміністративній справі закрити відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач, посилається на те, що 26 січня 2020 року він, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із пасажиром, що перебував у салоні автомобіля, здійснив заїзд та зупинку на АЗС ОККО, за адресою вул. Небесної Сотні, 1 А, міста Кременчук, Полтавської області. Після того, як він з пасажиром вийшли із автомобіля та почали прямувати до приміщення АЗС ОККО, до нього підійшов поліцейський, який не представився та відразу почав вимагати від нього пред`явлення посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач запропонував поліцейському представитись, після чого з`ясувалося, що це поліцейський роти З БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП молодший лейтенант поліції Беляев Дмитро Олександрович. На запитання ОСОБА_1 , що саме він порушив, поліцейський продемонстрував на власному мобільному телефоні відеозапис, який був зроблений на відеореєстраторі невстановленого походження, що знаходився в патрульному автомобілі. На вказаному відеозаписі зафіксовано легковий седан чорного кольору, який здійснив заїзд на територію АЗС ОККО, але на відео не зафіксовано державного номерного знаку. Після перегляду вказаного відеозапису він повідомив поліцейському, що на відео неможливо ідентифікувати транспортний засіб, тому підстав для його подальшого затримання та притягнення до адміністративної відповідальності немає, оскільки він не порушував Правила дорожнього руху. Поліцейський проігнорував будь - які пояснення та розпочав розгляд адміністративної справи. На пропозицію позивача надати йому покази свідків, з метою підтвердження чи спростування вчинення ним адміністративного правопорушення, поліцейський повідомив, що він не зобов`язаний здійснювати пошук свідків з метою доказування вчинення правопорушення.

За результатами розгляду адміністративної справи було винесено постанову №496458 від 26 січня 2020 року, відповідно до якої позивач, начебто, 26 січня 2020 року, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та здійснив рух, чим порушив п. 8.4 Правил дорожнього руху. Зазначена постанова винесена за результатами застосування фіксації порушень ПДР передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП відеореєстратором невстановленого походженні, що знаходився в патрульній машині.

Позивач вважає, що вказана постанова винесена незаконно, так як, по-перше, його не ознайомлено з правами, що передбачені ст. 268 КУпАП, по-друге порушення ним ПДР не мало місце, докази протилежного відсутні, у зв`язку із чим просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою суду від 04.02.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 24.02.2020 рокувідмовлено у задоволенні клопотання про визнання належним відповідачем у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення Департаменту патрульної поліції національної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, та визнання співвідповідачем по справі поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Беляєва Дмитра Олександровича.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. На позові наполягає в повному обсязі, та просить його задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином. 21.02.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому просив розгляд справи провести за його відсутності, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. У відзиві представник відповідача зазначив, що 26.01.2020 року поліцейським роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Беляєвим Дмитром Олександровичем ухвалено постанову серії ДП18 № 496458 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 14 год. 08 хв., керуючи транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Небесної сотні, 1а у м. Кременчуці не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21, (В`їзд заборонено) та здійснив подальший рух в зоні дії знаку, чим порушив п.п. 8.4 «в» ПДР України.

Представником відповідача зазначено, що під час патрулювання 26.01.2020 року у м. Кременчуці поліцейськими було виявлено ТЗ під керуванням позивача, який під час в`їзду на територію автозаправної станції порушив вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено». На місці зупинки ТЗ позивача, в порядку ст. 279 КУпАП, поліцейський представився, повідомив водію про не виконання вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено». Під час з`ясування фактичних обставин справи усні пояснення позивача свідчили про те, що водій в порушення вимог п. 2.3 «б» ПДР України був не уважним під час руху та не стежив за дорожньою обстановкою.

Було прийнято до уваги усні пояснення водія, повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу, ознайомлено з відеозаписом адміністративного правопорушення вчиненого позивачем. Під час розгляду справи, в усних поясненнях позивач не заперечував, що дійсно він здійснив в`їзд на автозаправну станцію в зоні дії дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», але вказував, що на відеозапису який надали працівники поліції не вбачаються номерні знаки його транспортного засобу та надав письмові пояснення.

Будь-яких доказів на дотримання водієм правил дорожнього руху, в порядку ст. 268 КУпАП, на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення надано не було. Таким чином, було прийнято до уваги порушення водієм ПДР України, усні та письмові пояснення водія, які відповідно до ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, з`ясовано всі фактичні обставини, дотримано порядок розгляду справи та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постанову оголошено в присутності водія негайно після розгляду справи про адміністративне правопорушення та надано її копію.

В п.п. 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Відповідно до п.п. 8.4 дорожні знаки поділяються на групи: в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Розділом 33 ПДР України визначені дорожні знаки, зокрема знак 3.21 «В`їзд заборонено» забороняє в`їзд усіх транспортних засобів з метою, зокрема: організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій, тощо. Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В адміністративному позові позивач не заперечує, що в місці, час та дату, вказані в оскаржуваній постанові, він керував, вказаним вище, транспортним засобом та здійснював в`їзд на автозаправну станцію. Доводи позивача, викладені в адміністративному позові, щодо дотримання водієм під час руху ПДР України не відповідають дійсності, не підтверджені належними та допустимими доказами в порядку ст. 72 КАС України. Пояснення позивача в позовній заяві не заслуговують на увагу, факту вчиненого правопорушення не спростовують та не звільняють водія від адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку 3.21 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановою серії ДП18 № 496458 від 26.01.2020 на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень, оскільки останній, 26.01.2020 року о 14:02 годині у м. Кременчук по вул. Н. Сотні 1А керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», здійснив рух в зоні дії знаку, таким чином порушив вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Постановою Кабінету Міністрів Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 10 жовтня 2001року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху України. Пунктом 1.1 зазначених правил встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В п.п. 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками

Відповідно до пп. "в" п. 8.4 Правил дорожнього руху заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» додатку №1 Правил дорожнього руху, забороняє в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8 ; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9; запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

За правилами дорожнього знаку 3.21 "В`їзд заборонено" додатку №1 Правил дорожнього руху зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 238 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з п. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з відзивом представник відповідача як докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення надав суду диск з відеозаписами нагрудного реєстратора патрульного поліцейського та з відео реєстратора патрульного автомобіля, а також фотознімки з місця скоєння адміністративного правопорушення.

З відеозапису нагрудного реєстратора патрульного поліцейського вбачається, що позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, звертає увагу поліцейського на той факт, що це не його автомобіль зафіксовано на відеозаписі .

З відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля вбачається, що перед патрульним автомобілем здійснюють поворот різні автомобілі, номерні знаки яких неможливо ідентифікувати. Крім того, з відео реєстратора неможливо зрозуміти, де саме розташований дорожній знак 3.21.

На фотознімках, долучених відповідачем до відзиву, вбачається заборонений знак 3.21, але на даних фотографіях відсутні докази в`їзду на вказаний знак автомобілю Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням відповідача.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч вказаної вище статті КУпАП, інспектором не було встановлено свідків вчинення правопорушення ОСОБА_1 з метою доведення вини останнього.

Таким чином, судом встановлено, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем суду не надано, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростовані.

Таким чином, зазначених вимог КУпАП щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та змісту постанови про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано, зокрема в оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання на дані, на підставі яких відповідач встановив вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому не викладено повно фактичних обставин правопорушення.

Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у постанові про адміністративне правопорушення, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України, оскільки належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення відповідач суду не надав.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 241, 242, 244, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати винесену поліцейським роти № 3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Беляєвим Дмитром Олександровичем постанову від 26 січня 2020 року серії ДП18 № 496458 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24 лютого 2020 року.

Суддя М.В. Ніколаєв