Справа № 607/3444/20
Суддя: Дзюбановський Ю. І.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2020 Справа №607/3444/20 (2а/607/165/2020)

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренко Л.С.,

представника позивача: Гаврилюк З.Б.,

відповідача: ОСОБА_1

перекладача: Шкарапута Т.Є.,

адвоката: Дзюби П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) про примусове видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (далі УДМС в Тернопільській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт 51№5865601 від 17.01.2014р. про примусове видворення за межі території України, допустивши рішення суду до негайного виконання. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 21.02.2020р. виявлено на території Тернопільського району громадянку Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якої 09.02.2017р. за порушення міграційного законодавства прийнято рішення про примусове повернення з України, зобов`язано покинути територію України до 09.03.2017р. Однак, вказане рішення Тернопільського РС УДМС у Тернопільській області про її примусове повернення з України відповідачем не виконане. В ході перевірки посадовими особами УДМС у Тернопільській області встановлено, що відповідачка документована паспортним документом 51 №5865601, виданим 17.01.2014р. в Генеральному консульстві Російської Федерації у м. Львові, строком дії якого до 17.01.2019р. Громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 в`їхала на територію України у 2000 році, після в`їзду в Україну її територію не покидала. ОСОБА_1 була повідомлена про наявність рішення №14 від 09.02.2017р. про примусове повернення, чітко усвідомлювала його суть та наслідки невиконання, однак жодних дій щодо повернення в країну походження у строк вказаний у рішенні не вживала та продовжує незаконно перебувати на території України. Враховуючи, що відповідач свідомо грубо тривалий час порушує законодавство України, яке визначає статус іноземців та осіб без громадянства в Україні, не має постійного місця проживання в Україні, належного фінансового забезпечення, офіційно не працює та не має законних джерел доходу і не вживає будь-яких заходів щодо легалізації перебування в Україні, позивач вважає, що в даному випадку наявні всі підстави для примусового видворення відповідачки за межі території України.

Відповідач відзив на позов та заперечення не подавав.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить його задовольнити. Крім того, посилаючись на порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, в порядку вимог п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України просив допустити негайне виконання рішення суду, в разі задоволення адміністративного позову.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала із обставин, які в ньому наведенні, зокрема, в частині перебування її на території України без правових підстав. Проте зазначає, що не покинула територію України через важке матеріальне становище, не мала відповідного доходу та приймала участь у догляді її неповнолітньої, на той час, дочки.

Представник відповідача в судовому засідання підтримав пояснення відповідача.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.02.2020р. під час виконання повноважень в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, притягненню порушників до адміністративної відповідальності працівниками сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Тернопільській області виявлено на території Тернопільського району громадянку Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якої 09.02.2017 року за порушення міграційного законодавства Тернопільським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (далі Тернопільський РС УДМС у Тернопільській області) прийнято рішення про примусове повернення з України, зобов`язано покинути територію України до 09.03.2017 року. Разом з тим, іноземкою не зазначено поважних причин не виконання рішення Тернопільського РС УДМС у Тернопільській області від 09.02.2017р. про її примусове повернення з України.

В ході перевірки посадовими особами сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Тернопільській області встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується паспортним документом 51 № 5865601, виданим 17.01.2014 в Генеральному консульстві Російської Федерації у м. Львові, строком дії до 17.01.2019 року.

До України за її словами, в`їхала у 2000 році, після в`їзду в Україну, територію України не покидала. Дана інформація щодо в`їзду відповідача, а саме 2000 році, підтверджується інформацією зазначеною у рапорті працівника поліції від 21.02.2020р.

Під час перебування в Україні, термін перебування на її території не продовжувала. До компетентних органів з приводу оформлення нового паспортного документу, після закінчення строку дії паспорта 51 № 5865601.

Згідно свідоцтва про народження 1-ИД НОМЕР_1 від 29.12.2004, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, 24.04.2001 громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 народила в м. Тернополі доньку ОСОБА_5 (на даний час є повнолітньою), батько якої записаний за вказівкою матері ОСОБА_6 .

Громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території України шлюб не реєструвала, що підтверджується витягом з ДРАЦС № 3.

Під час перевірки щодо законності перебування на території України відповідача встановлено, що відповідно до інформації міжвідомчої інтегрованої системи ,,ДМС-АРКАН відомості щодо перетину державного кордону України громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні, що підтверджується доповідною запискою головного спеціаліста сектору з організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Тернопільській області Порсева О. від 21.02.2020р.

Стаття 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, а саме, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (п. 6 ст. 1); іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Статтею 4 Закону визначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. Так, частиною третьою статті 3 Закону встановлено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 15 Закону, в`їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно ч. 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в редакції, яка була чинною до 27.09.2017р. передбачалось, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України. Аналогічне положення міститься у ч. 16 ст. 4 Закону.

Частина 3 статті 9 Закону передбачає, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Підпунктом 2 пункту 2 ,,Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 (далі Порядок), зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації від 16.01.1997 (із змінами) дозволено безвізові поїздки громадян Російської Федерації та громадян України з дотриманням правил перебування по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство, зазначених у Додатку 1 та 2 до цієї Угоди.

Одним із таких документів, який з дати набуття чинності Угодою давав право громадянам Російської Федерації для в`їзду, виїзду і пересування територією України на час в`їзду в Україну ОСОБА_1 був паспорт громадянина колишнього СРСР з вкладишем, довідкою (позначкою) про громадянство Російської Федерації, або із штампом про реєстрацію (постійну прописку) на території Російської Федерації за станом на 06.02.1992 року. Згодом, цей документ був виключений з переліку документів громадян Російської Федерації для в`їзду, виїзду, перебування і пересування територією України. Натомість з 2007 року у вищевказаний перелік включено інші документи, зокрема, паспорт громадянина Російської Федерації, паспорт громадянина Російської Федерації, що посвідчує особу громадянина Російської Федерації за межами Російської Федерації.

Із наведеного вище вбачається що відповідач після в`їзду в Україну у 2000 році більше її територію не покидала. На час виявлення посадовими особами Тернопільського РС УДМС у Тернопільській області громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , а саме, 08.02.2017 було встановлено, що дана особа перебуває в Україні понад дозволений термін, тобто більше 90 днів протягом 180 днів.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Таким чином, на момент виявлення, а саме, 08.02.2017р. посадовими особами Тернопільського районного сектору УДМС України в Тернопільській області, громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала в Україні без законних на те підстав, порушуючи законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (п. 15 ст. 4, ст. 17 Закону, пп. 2 п. 2 ,,Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012р. № 150).

Також ОСОБА_1 із заявою щодо продовження строку перебування на території України, надання їй статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту до територіальних органів та підрозділів ДМС України не зверталась, продовжує знаходитись на території України без законних на те підстав, грубо порушуючи вимоги законодавства, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

08.02.2017р. за порушення правил перебування іноземців в Україні громадянку Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн., який сплачено в повному обсязі.

Посадовими особами Тернопільського районного сектору УДМС у Тернопільській області, при складанні 08.02.2017р. протоколу про адміністративне правопорушення ПР МТР 018279 стосовно громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , її особу було встановлено та підтверджено паспортним документом 51 №5865601, виданим 17.01.2014р. в Генеральному консульстві Російської Федерації у м. Львові. При складанні вищевказаного протоколу ОСОБА_1 зазначила, що вчасно не виїхала у зв`язку з тим, що хотіла легалізувати своє перебування на території України.

Частиною першою статті 26 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, керуючись положеннями ст. 26 Закону, 09.02.2017р. Тернопільським РС УДМС у Тернопільській області прийнято рішення № 14 про примусове повернення з України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким останню зобов`язано покинути територію України до 09.03.2017. Дане рішення було їй оголошено, один із примірників рішення № 14 про примусове повернення з України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 особисто вручено відповідачу, їй роз`яснено права та обов`язки, зобов`язано не пізніше 09.03.2017 року самостійно залишити територію України, а також попереджено про наслідки невиконання даного рішення, що підтверджується її особистим підписом з відміткою про ознайомлення з даним рішенням та вручення його примірника відповідачу та вказане рішення відповідачем не оскаржувалось.

Повідомленням від 09.02.2017 року за №515 Тернопільським РС УДМС у Тернопільській області прокурора Тернопільської місцевої прокуратури повідомлено про прийняття 09.02.2017р. рішення № 14 про примусове повернення.

Однак, громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вищевказаного рішення про примусове повернення № 14 від 09.02.2017 не виконала.

Враховуючи, що відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв, Тернопільським РС УДМС у Тернопільській області спільно з працівниками ГУНП в Тернопільській області здійснювалась перевірки по останьому відомому місцю проживання та даних ВІС ,,ШЛЮС МВС-АРКАН. Також направлялись запити в головний центр обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України. Та за результатами перевірки встановлено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 за межі території України у строк встановлений у рішенні № 14 про її примусове повернення не виїхала.

З доповідної записки від 21.02.2020 року головного спеціаліста сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Тернопільській області Порсева О.О. встановлено, що за наявними обліками територіальних органів ДМС України та відомчої інформаційної системи «Оформлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ЄІАС УМП встановлено, що відповідач громадянства не набула, посвідкою на постійне чи тимчасове проживання не документувалась.

З вищенаведеного вбачається, що відповідач по даній справі свідомо ухиляється від виконання рішення Тернопільського РС УДМС у Тернопільській області про її примусове повернення № 14 від 09.02.2019, порушуючи вимоги законодавства, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства і по сьогоднішній день продовжує незаконного перебувати на території України.

Враховуючи вищенаведене встановлено, що відповідач тривалий час перебуває на території України незаконно, жодних заходів щодо виїзду за межі України не вживає чим грубо порушує міграційне законодавство. Зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухиляється і буде продовжувати ухилятись від добровільного виїзду за межі території України.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009р. №1 ,,Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця і особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні роз`яснює, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

В ході перевірки та на підставі наданих громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснень не встановлено підстав для заборони примусового видворення відповідача, передбачених ст. 31 Закону. Крім того, при наданні пояснень ОСОБА_1 жодним чином не роз`яснила поважних причин нелегального перебування в Україні та повідомила, що до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд прийшов до висновку,що відповідач свідомо грубо тривалий час порушує законодавство України, яке визначає статус іноземців та осіб без громадянства в Україні, не має постійного місця проживання в Україні, належного фінансового забезпечення, офіційно не працює та не має законних джерел доходу і не вживає будь-яких заходів щодо легалізації перебування в Україні, а тому наявні всі підстави для примусового видворення громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Судом не встановлено обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України.

Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Крім того, відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідачем не представлено суду жодних доказів на спростування доводів позивача та безпідставність позовних вимог.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача про звернення рішення суду до негайного виконання та те, що відповідачем порушуються правила перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, враховуючи особу відповідача, який тривалий час ухиляється від виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, продовжує знаходитись на території України без законних на те підстав, визнання ним позову в судовому засідання, з метою забезпечення виконання судового рішення, вважає за можливе звернути рішення суду до негайного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 288, 371 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області (м. Тернопіль,бул. Шевченка, 10, , електронна адреса ) до до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) про примусове видворення за межі території України.

Примусово видворити за межі території України громадянку Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт 51 №5865601 від 17.01.2014 року.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Позивач: Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області, м.Тернопіль, бул.Шевченка, 10, .

Відповідач: ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено 27 лютого 2020 року.

Головуючий суддяЮ. І. Дзюбановський