Справа № 520/4518/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 р.Справа № 520/4518/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення по справі №520/4518/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Другого окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу виконання судового рішення по справі №520/4518/19, в якій просив суд змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/4518/19 із зобов`язання боржника здійснити перерахунок пенсії та проведення відповідних виплат, з урахуванням раніше сплачених сум, на стягнення з боржника 37908,15 грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви.

Ознайомившись із зазначеною заявою, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так , рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова (61170, м. Харків, вул. Валентинівська, 22-Б, ) про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірною. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова розглянути питання щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 по справі № 520/4518/19 скасовано в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова розглянути питання щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.19 року у справі № 520/4518/19 залишено без змін.

09.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу виконання судового рішення по справі №520/4518/19, в якій просив суд змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/4518/19 із зобов`язання боржника здійснити перерахунок пенсії та проведення відповідних виплат, з урахуванням раніше сплачених сум, на стягнення з боржника 37908,15 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року заяву ОСОБА_1 від 09.12.2019 року про зміну способу виконання судового рішення по справі №520/4518/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року по справі № 520/4518/19 залишено без змін.

Приймаючи вказані рішення щодо повернення без розгляду про зміну способу виконання судового рішення по справі №520/4518/19, суди дійшли висновку, що Харківський окружний адміністративний суд не є повноважним судом для розгляду заяви про зміну способу виконання судового рішення по справі №520/4518/19, уповноваженим судом для розгляду питання щодо зміни способу виконання судового рішення є Другий апеляційний адміністративний суд, як суд апеляційної інстанції, який переглядав рішення суду першої інстанції та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалив нове судове рішення у цій частині позовних вимог.

Враховуючи наявність у даній справі №520/4518/19 постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020р., колегія суддів надає заяві про зміну способу виконання судового рішення оцінку по суті доводів наведених в ній та зазначає наступне.

Відповідно ч.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 4 ч.2 ст.245 КАС України встановлено, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно ч.1 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно положень ч.3 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під встановленням способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Змінивши спосіб виконання рішення суду із зобов`язання виплатити на стягнення, буде змінено рішення по суті.

Для відновлення прав ОСОБА_1 . Другим апеляційним адміністративним судом у справі №520/4518/19 від 06.08.2019 р. зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.

Оскільки зміна на підставі статті 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання суб`єктів владних повноважень здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справи №№ 21-394а14, 21-475а14).

Отже, суд вважає відсутні підстави для задоволення заяви в частині зміни способу і порядку виконання рішення шляхом стягнення пенсії у розмірі 37908,15 грн.

Також , колегія суддів зазначає, що відповідно положень ст.7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, суб`єктом звернення з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення у справі №520/4518/19 є державний виконавець, а не стягувач.

Статтею 124 Конституції України та статтею 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

На обов`язковість виконання судового рішення також вказує Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, відповідно до рішення ЄСПЛ від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання.

Суд зазначає, що постанова від 06.08.2019 р. у справі №520/4518/19 набрало законної сили, отже, є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, згідно з п. 6 ч. 1ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Конституційне поняття "Закон України" на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Жодних змін у Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з приводу особливостей виплати перерахованої пенсії пенсіонерам, які отримують пенсію за цим законом, Верховною Радою не приймались.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Також, суд зазначає, що у справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Отже, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на отримання належних йому пенсійних виплат.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає , що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/4518/19 із зобов`язання боржника здійснити перерахунок пенсії та проведення відповідних виплат, з урахуванням раніше сплачених сум, на стягнення з боржника 37908,15 грн.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те , що звертаючись з даною заявою до Другого апеляційного адміністративного суду , ОСОБА_1 посилається на наявність постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020р. , якою встановлено , що уповноваженим судом для розгляду питання щодо зміни способу виконання судового рішення є Другий апеляційний адміністративний суд, як суд апеляційної інстанції, який переглядав рішення суду першої інстанції та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалив нове судове рішення у цій частині позовних вимог.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити , що за приписами ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Тобто , аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що уповноваженим на розгляд питань щодо відстрочення і розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, є адміністративний суд першої інстанції.

Водночас, у межах даної справи № 520/4518/19 Другий апеляційний адміністративний суд є адміністративним судом апеляційної інстанції, що свідчить про відсутність підстав для зміни способу та порядку виконання судового рішення за заявою, поданою безпосередньо до апеляційного адміністративного суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що даному випадку судом , який розглядав справу як суд першої інстанції , є Харківський окружний адміністративний суд.

Крім того , колегія суддів зазначає , що повернення такої заяви без розгляду та відмова в її задоволенні не є перешкодою для повторного звернення до належного суду з відповідною заявою, тобто до Харківського окружного адміністративного суду .

Керуючись ст.ст. 243, 248, 321, 325, 328, 378 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення по справі №520/4518/19 відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С. Григоров А.М.

Повний текст ухвали виготовлений 25.02.2020 року