Справа № 623/2002/16-а
Суддя: Бєссонова Т. Д.
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/2002/16-а
Номер провадження 2-ваі/623/3/20
УХВАЛА

іменем України

25 лютого 2020 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді - Бєссонова Т. Д., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Винниченко П. П. у справі № 623/2002/16-а за заявою ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України про визнання дій, що вчинені суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 року по справі № 623/2002/16-а неправомірними та порушенням прав позивач,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Винниченко П. П. перебуває заява ОСОБА_1 , в якій заявник, посилаючись на вимоги ст. 383 КАС України, просив визнати дії, що вчинені суб`єктом владних повноважень - Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області (відповідач, боржник), в особі його керівника Ізюмського міського голови Марченка В.В. на виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 року по справі № 623/2002/16-а неправомірними та порушенням прав позивача, підтверджених цією постановою.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.02.2020 року у складі головуючого судді Винниченко П. П. відвід ОСОБА_1 , визнано необґрунтованим. Справу передано на автоматизований розподіл для визначення судді для вирішення питання про відвід судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у даній справі визначено суддю Бєссонову Т. Д.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді мотивована тим, що в провадженні Ізюмського міськрайонного суду Харківської області знаходиться адміністративна справа № 623/ 2002/16-а за його заявою про визнання дій, що вчинені суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 року по справі № 623/2002/16а неправомірними та порушенням прав позивача. Провадження за його заявою від 25.01.2019 року відкрито ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.01.2019 року. Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України «у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання». Суддею Винниченко П. П. було прийнято неправомірне рішення - постанову від 27 лютого 2009 року по справі № 2-75/2009 року. За таких обставин, враховуючи, що суддею Винниченко В. П. на протязі майже року не допущено розгляд його заяви, а отже не допущено проведення судового контролю, грубо порушено вимоги Конституції та КАС України вважає, що вказані обставини є безумовною підставою для відводу судді Винниченко П. П. від розгляду даної адміністративної справи, в порядку судового контролю. Крім того вважає, що розгляд заяви про визнання дій, що вчинені суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 року по справі № 623/2002/16-а неправомірними та порушенням прав позивача, належить розглядати тому складу суду, який прийняв остаточне рішення.

Відповідно до частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 КАС України).

Згідно зі статтею 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У відповідності до частини 3 статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (частина 4 статті 40 КАС України).

У свою чергу, відповідно до частини 8 статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

При цьому питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід (частина 11 статті 40 КАС України).

З системного аналізу положень КАС України вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

При цьому суд зауважує, що незгода сторони з процесуальним діями судді не може бути підставою для відводу судді.

За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінку доказам (мотиви відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), в тому числі на предмет їх допустимості, суд надає в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по справі.

При вирішенні справи "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Будь-яких доказів наявності об`єктивного та суб`єктивного критеріїв, тобто вчинення суддею дій, які б свідчили про прояви упередженості чи безсторонності, заявницею не представлено.

Разом з тим, суд зазначає, що твердження позивача у заяві про відвід судді Винниченко П. П. про те, що суддя проявить неупередженість при вирішенні даного спору, що є підставою для відводу судді.

Будь-яких доказів наявності об`єктивного та суб`єктивного критеріїв, тобто вчинення суддею Винниченко П. П. дій, які б свідчили про прояви упередженості чи безсторонності, заявникомне надано.

Суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії"(заява № 33958/96) та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02), у пунктах 43 та 50 яких відповідно зазначено, що особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що обставини, на які посилається позивач, не доводять та не можуть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджені жодними доказами, а їх встановлення не належить до повноважень суду при вирішенні питання про відвід, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Винниченко П. П.

Керуючись статтями 36-40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Винниченко П. П. у справі № 623/2002/16-а за заявою ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України про визнання дій, що вчинені суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2018 року по справі № 623/2002/16-а неправомірними та порушенням прав позивач - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та відповідно до статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя : Т. Д. Бєссонова