Справа № 160/2034/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
27 лютого 2020 р.Справа №160/2034/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Захарчук - Борисенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу праці та соціально-трудових відносин Кам`янської міської ради про визнання протиправною та скасування Постанови про накладення штрафу,-
20.02.2020 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу праці та соціально-трудових відносин Кам`янської міської ради, в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28.12.2019 № ОМС-ДН4400/1915/НП/СПТД-ФС. Ухвалою суду від 25.02.2020 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
25.02.2020 до суду від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій остання просить:
- зупинити дію Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28.12.2019 № ОМС-ДН4400/1915/НП/СПТД-ФС, складеною Відділом праці та соціально-трудових відносин Кам`янської міської ради, відповідно до якої відповідачем накладено штрафи на суму 417 300,00 - до набрання законної сили судовим рішенням в цій адміністративній справі.
В обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що не погоджується з Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28.12.2019 № ОМС-ДН4400/1915/НП/СПТД-ФС, оскільки оскаржувана постанова була складена з порушеннями вимог чинного законодавства України, а тому позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом щодо її оскарження. Однак, незважаючи на дані обставини, Відділ праці та соціально-трудових відносин Кам`янської міської ради звернувся до Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янську Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для примусового стягнення грошових коштів - штрафу, визначено на підставі Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28.12.2019 № ОМС-ДН4400/1915/НП/СПТД-ФС.
Позивач вважає, що оскільки на даний час відсутнє будь-яке рішення, в тому числі рішення, що набрало законної сили, відповідно до якого було встановлено правомірність винесення Постанови № ОМС-ДН4400/1915/НП/СПТД-ФС від 28.12.2019 про стягнення штрафу в розмірі 417 300,00 грн., то до часу винесення такого чи будь-якого рішення примусове виконання Постанови є протиправним.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути заяву позивача про забезпечення адміністративного позову без повідомлення учасників справи.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, доводи заявленого клопотання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.
При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення», може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Проте, суд не встановив та позивачем не надано докази, на підтвердження наявності жодної з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову.
Факт протиправності оскаржуваної постанови № ОМС-ДН4400/1915/НП/СПТД-ФС 28.12.2019, яка є предметом оскарження, потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів в судовому засіданні по справі.
Доводи позивача, щодо того, що у разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови і задоволення позовних вимог про її скасування, заявнику доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити порушені права та повернути кошти (майно), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання оскаржуваної постанови у майбутньому, суд не приймає до уваги, оскільки вони грунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами.
З матеріалів справи та заяви про забезпечення позову видно, що позивачем не надано до суду доказів звернення оскаржуваної постанови до примусового виконання та, відповідно, відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Позивач сам у своїй заяві підтверджує той факт, що станом на час подання заяви про забезпечення позову ним не отримано Постанови про відкриття виконавчого провадження, а про її існування останній дізнався з Автоматизованої системи виконавчих проваджень.
Інститут забезпечення адміністративного позову є запобіжною мірою і може застосовуватись виключно у випадках, встановлених ст. 150 КАС України, що позивачем доведено не було.
У відповідності до ч. 2 ст. 76 КАС України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).
Суд звертає увагу, що очевидні ознаки протиправності рішення та порушення ним прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що рішення відповідача явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.
Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Проаналізувавши зазначені норми, в контексті викладених обставин, уважно вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви, з огляду на те, що на підтвердження своїх доводів, позивачем не надано достатніх доказів в обґрунтування заявленого клопотання та достатніх доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.
Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу праці та соціально-трудових відносин Кам`янської міської ради про визнання протиправною та скасування Постанови про накладення штрафу відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко