Справа № 580/2825/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2825/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Шурко О. І., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління ДСА України в Черкаській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо видачі позивачу довідок про розмір грошової винагороди за останньою займаною посадою станом на 04.12.2018 та станом на 01.01.2019 із врахуванням стажу роботи на посаді консультанта Смілянського міського суду Черкаської області з 06.08.1996 по 19.03.1997, а також на посаді стажиста судді Золотоніського міського суду Черкаської області з 20.03. по 05.11.1997 та зобов`язати відповідача видати такі довідки.

У позові вказує, що Законом України від 12.07.2018 № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2509-VІІІ) статтю 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус судців» (далі - Закон № 1402-VІІІ) доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді». Голова Вищої ради правосуддя, в.о. голови Верховного Суду України, голова Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в.о. голови Ради суддів України, голова Державної судової адміністрації України, ректор Національної школи суддів України 5 грудня 2018 року направили апеляційним та місцевим судам України спільного листа № 41783/0/9-18, № 2664/0/2-18, № 01-6757/18, № 9рс-1112/18, № 1-22433/18, № 02/3878 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді», яким роз`яснено порядок застосування частини 2 статті 137 Закону № 1402-VІІІ.

Враховуючі наведене, просив надати відповідну довідку про розмір суддівської винагороди за останньою займаною посадою, однак отримав відмову.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення в позову в повному обсязі.

В судове засідання з`явився апелянт, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про апеляційний розгляд справи повідомлений належним чином, що не перешкоджає вирішенню спірного питання.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Указу Президента України №1201/97 від 27 жовтня 1997 року позивача призначено суддею.

22 вересня 2016 року постановою Верховної Ради України № 1600- VIII «Про звільнення суддів» позивача звільнено з посади судді Смілянського міськрайонного суду у відставку.

13.12.2018 Територіальне управління Державної судової адміністрації у Черкаській області видало ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №1966-04/18, відповідно до якої його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 37002,00 грн.

18.12.2018 позивач звернувся до начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області із заявою, в якій, просив видати довідку про розмір суддівської винагороди за останньою займаною посадою станом на 04.12.2018 із врахуванням стажу роботи на посаді консультанта Смілянського. міського суду з 06.08.1996 по 19.03.1997, а також на посаді стажиста судді Золотоніського міського .суду з 20.03.1997 по 05.11.1997.

Відповідь на дану заяву ним не отримано. 31.01.2019 позивач звернувся до начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області з повторною вимогою про надання довідки, відповідь на яку також ним не отримано.

10.01.2019 листом №03-38/19 начальник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області повідомив, що за перерахунком стажу, який дає право на отримання доплати за вислугу років йому потрібно звернутись до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, оскільки на час виходу у відставку він у був у трудових відносинах з цим судом.

25.01.2019 Територіальне управління Державної судової адміністрації у Черкаській області видало ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04-148/19, відповідно до якої його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 40341 грн.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у даній справі не наділений повноваженнями на зарахування стажу роботи на посаді судді, оскільки такий обов`язок покладений на орган (голову суду), де працював позивач за останнім місцем роботи.

Апелянт в свою чергу вказує, що обставини, викладені відповідачем у листі від 10.01.2019 вих. № 03-38/19, не можуть бути підставою для відмови у видачі довідки, оскільки довідка Смілянського міськрайонного суду, видана на час виходу у відставку, була підставою для призначення грошового утримання судді у відставці. Така довідка не може бути підставою для перерахунку грошового утримання у зв`язку зі збільшенням розміру суддівської винагороди. Крім того, на думку апелянта, суд не може видати довідку про розмір суддівської винагороди за останньою займаною посадою станом на 18 грудня 2018 року чи 31 січня 2019 року, оскільки 01.10.2016 року ОСОБА_1 було відраховано зі штату Смілянського міськрайонного суду на підставі наказу в.о. голови суду № 65-ОС від 30 вересня 2016 року у зв`язку з виходом у відставку з посади судді.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади, судоустрій і статус суддів в Україні визначають Конституція України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), який набрав чинності 30.09.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону №1402-VIII, на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою.

Частиною 6 статті 69 Закону №1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається:

1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;

2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти;

3) науковим ступенем - науковий ступінь у сфері права, здобутий у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави. Науковий ступінь, здобутий у вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави, повинен бути визнаний в Україні в установленому законодавством порядку;

4) стажем наукової роботи - стаж професійної діяльності у сфері права на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, 05.08.2018 року, на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12.07.2018 року № 2509-VIII, статтю 137 Закону №1402-VIII доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Верховний суд, Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Рада суддів України, Державна судова адміністрація України, Національна школа суддів України, враховуючи внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висловили свою думку у спільному листі від 05.11.2018 р. №41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді», відповідно до якого до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тобто застосовуються вимоги, що діяли на момент такого призначення (обрання).

Як зазначалося, 22 вересня 2016 року постановою Верховної Ради України № 1600- VIII «Про звільнення суддів» позивача звільнено з посади судді Смілянського міськрайонного суду у відставку.

За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином позивача було відраховано зі штату Смілянського міськрайонного суду Черкаської області до набрання чинності Законом №1402 (30.09.2016).

В Законі України «Про судоустрій і статус суддів», чинному на момент звернення позивача з заявою, прямо передбачено зворотну дію закону у часі зокрема в частині обрахунку довічного утримання.

Відповідно до п. 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

За приписами абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до позиції Верховного Суду в постанові суду від 09.11.2018 року у справі №559/443/17, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийняті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Відповідно до ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає що до позивача не може бути застосована норма права щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, яка набрала чинності після виходу позивача у відставку, тобто норма ч. 2 ст. 137 Закону №1402, у зв`язку з тим, що у законі не має прямого посилання на зворотну дію закону у часі.

Варто також наголосити, що відповідно до листа Державної судової адміністрації України від 03.01.2019 року № 10-181/19, зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді стосується лише суддів, які здійснюють правосуддя та суддів, які звільненні із займаної посади після набрання чинності Законом України від 12.07.2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» тобто з 05.08.2018 року.

Отже, вказана норма набрала чинності лише 05.08.2018 року.

Позивач, не є ані працюючим суддею, ані суддею, що звільнений із займаної посади після набрання чинності Законом України від 12.07.2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у зв`язку з чим зміни внесені Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12 липня 2018 року №2509-VIII на позивача не розповсюджуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Закону № 1402-VIІІ Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України. Територіальне управління Державної судової адміністрації України очолює начальник, який призначається на конкурсній основі на посаду і звільняється з посади Головою Державної судової адміністрації України (ч. 1, 2 ст. 154 Закону № 1402-VIІІ ).

Пунктом 3 Положення про Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, затвердженого Головою Державної судової адміністрації України 25 вересня 2015 року, передбачено, що основним завданням управління є організаційне забезпечення діяльності місцевих судів Донецької області та фінансове забезпечення місцевих загальних судів Донецької області з метою створення належних умов для діяльності судів. Суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області не наділено повноваженнями щодо винесення наказів про перерахунок (зарахування) стажу роботи на посаді судді суддям у відставці, відтак і стаж не підлягає перерахунку управлінням.

Звертаючись до суду із позовом, зокрема, до Територіального управління Державної судової адміністрації в Черкаській області позивач обрав невірний спосіб захисту та невірного відповідача по справі.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження. Цією ж статтею на голову суду покладено обов`язок видавати на підставі акта про призначення (обрання) суддею чи звільнення судді з посади відповідний наказ, що прямо вказує на відношення вказаного повноваження до категорії адміністративних повноважень голови суду.

Наказ голови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про відрахування ОСОБА_1 , надісланий на виконання до територіального управління ДСА України у Черкаській області, не містить зобов`язання здійснити виплату за перерахунок стажу судді ОСОБА_1 , який вийшов у відставку, а тому Територіальне управління видало позивачу дві довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.12.2018 вих№ 1966-04/18 та від 25.01.2019 за вих. №04-148/19 за останньою займаною посадою.

Як зазначалося, відповідно до 12 абзацу пункту 6 спільного листа Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» від 05.11.2018 №41783/0/9-18, №2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878 суди видають накази про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді.

Судом першої інстанції правильно зроблено висновок, що відповідач у даній справі не наділений повноваженнями на зарахування стажу роботи на посаді судді, оскільки такий обов`язок покладений на орган (голову суду), де працював позивач за останнім місцем роботи, та немає повноважень у видачі вказаної довідки.

Апелянт зазначав, що предметом звернення до суду не є перерахунок його стажу судді, а лише отримання довідки щодо розміру суддівської винагороди.

Разом з тим, з позовної заяви убачається, що позивач просить видати відповідну довідку для перерахунку грошового утримання у зв`язку зі збільшенням розміру суддівської винагороди та просив у довідку врахувати стаж роботи на посаді консультанта Смілянського міського суду Черкаської області з 06.08.1996 по 19.03.1997, а також на посаді стажиста судді Золотоніського міського суду Черкаської області з 20.03. по 05.11.1997, що по суті є вимогою про перерахунок його стажу.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Доводів, які б спростували відповідні твердження суду першої інстанції, апелянтом не наведено.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії- залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 27.02.2020