Справа № 160/10849/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І.
за участі секретаря судового засіданняХобот І.М.
представника позивача представника відповідача Волошина А.А. Мирошниченко А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що обставини, які зазначені в акті перевірки відповідача не відповідають дійсним обставинам, оскільки позивач не реалізовував горілку на розлив та не здійснював продаж алкогольних напоїв за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої. З цих підстав, вказуючи на необґрунтованість оскаржуваного рішення, просив його скасувати.
Відповідачем подано до суду відзив на позов, у якому він проти позову заперечує. В обгрунтування заперечень на позов вказує, що дії посадових осіб Головного управління ДПС, які проводили фактичну перевірку відповідають нормам чинного законодавства. Правопорушення, що виявлені в ході проведення перевірки зафіксовано в акті, який було направлено засобами поштового зв`язку. Застосовані штрафні санкції відповідають встановленим при перевірці порушенням вимог чинного законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Представник позивача у судовому засіданні 03.02.2020 року просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 03.02.2020 року проти задоволення позову заперечував.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Фізична особа особа підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 11.01.2019 року. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, основними видами діяльності позивача є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами ( КВЕД 47.11), інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах ( код КВЕД 47.19 основний вид діяльності), діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування 9 код КВЕД 56.10), обслуговування напоями ( код КВЕД 56.30).
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність у магазині-кафетерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до укладеного з ОСОБА_2 договору найму приміщення від 12.02.2019р.
Департамент муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради 23.07.2019 року листом № 01-03/1073 звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з вимогами здійснити перевірку торгівельного об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 з метою недопущення порушень діючого законодавства в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
З 29 серпня 2019 року по 30 серпня 2019 року на підставі наказу № 4978-п від 20.08.2019 року «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області здійснено фактичну перевірку магазину з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та /або тютюновими виробами за адресою: АДРЕСА_1 .
Актом перевірки встановлено порушення статті 15, частини 10 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних, роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».
Правомірність та обґрунтованість прийняття Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області рішення про застосування фінансових санкцій від 26.09.2019 року № 000013/04-36-32-01/295760248 є предметом спору переданого на вирішення до адміністративного суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 Податкового кодексу України.
Згідно пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, у тому числі, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України встановлені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Так, статтею 1 цього Закону визначено, що місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій, програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.
В свою чергу, роздрібна торгівля це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.
Мінімальними оптово-відпускними цінами на алкогольні напої є ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.
Мінімально роздрібними цінами на алкогольні напої є ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.
Порядок розрахунку мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».
Відповідно до пункту 1 розділу Примітки Постанови №957 встановлено, що мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, віскі, рому та інших спиртових дистилятів та спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки зброджених продуктів з цукрової тростини, джину та ялівцевої настоянки, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок, інших спиртових дистилятів та спиртових напоїв, у тому числі бренді ординарного, горілки виноградної, інших зброджених напоїв, сумішей із зброджених напоїв та сумішей зброджених напоїв з безалкогольними напоями різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.
Тому при розрахунку мінімальної ціни реалізації алкогольного напою, розрахунок проводиться з урахуванням міцності напою, який визначається у відсоткових показниках.
Враховуючи вимоги Постанови №395, мінімальна роздрібна ціна на пляшку 0,5 л горілки 40% міцності встановлена з 02.10.2018 року у розмірі 89, 40 грн.
Відповідно до статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Таким чином, вказаними нормами передбачена відповідальність саме за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці за відсутністю статусу суб`єкта господарювання громадського харчування та роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.
Отже, визначальним з метою застосування штрафних санкцій є встановлення саме факту продажу алкогольних напоїв.
В акті перевірки, який став підставою для прийняття оскаржуваного рішення та в якому вказано факт реалізації алкогольних напоїв, посадовими особами не зазначено, яким чином такий факт було встановлено.
Не було надано відповідачем доказів і того, що під час проведення фактичної перевірки, у відповідності до пункту 80.4 статті 80 Податкового кодексу України, була проведена контрольно-розрахункова операція, під час якої можливо б було встановити продаж позивачем алкогольних напоїв з порушенням вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Надані відповідачем під час розгляду справи фотоматеріали не можуть бути прийнятті судом в якості належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, що зазначені в акті перевірки, оскільки: по-перше: в акті перевірки не зазначено про те, що під час проведення перевірки здійснювалася фотозйомка, по-друге: вказані фотоматеріали не підтверджують самого факту продажу позивачем алкогольних напоїв. Той факт, що на вказаних фотоматеріалах зображено розташування алкогольних напоїв в магазині, не може свідчити про порушення позивачем вимог Закону з огляду на те, що останній має ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
Таким чином, суд не погоджується з доводами відповідача про встановлений факт порушення позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», в частині продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці за відсутністю статусу суб`єкта господарювання громадського харчування та роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.
Отже, враховуючи те, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення, не було надано суду доказів того, що позивачем здійснювався продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці за відсутністю статусу суб`єкта господарювання громадського харчування та роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, суд приходить до висновку про необґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій оскаржуваним рішенням.
За таких обставин суд вважає, що висновки акта перевірки про порушення статті 15, частини 10 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних, роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», щодо реалізації пляшки горілки нижче мінімальної ціни та продажу алкогольного напою на розлив для споживання на місці такими, що не найшли підтвердження матеріалами справи.
Таким чином, суд приходить до висновку щодо задоволення адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,4 грн.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про застосування фінансових санкцій від 26.09.2019 року № 000013/04-36-32-01/ НОМЕР_1 .
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 13 лютого 2020 року.

Суддя С.І. Озерянська