Справа № 1.380.2019.005454
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.005454
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області з вимогами:

визнати протиправними дії (бездіяльність) Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області щодо не прийняття рішення за заявами ОСОБА_3 від липня 2019 року;

скасувати рішення Солонківської ОТГ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером 462383300:06:000:0139 ;

зобов`язати Солонківську сільську раду Пустомитівського району Львівської області розглянути питання про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації по відведденню земельної ділянки з кадастровим номером 462383300:06:000:0139.

Ухвалою суду від 23.10.2019 вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали суду позивач усунув недоліки позовної заяви та подав позовну заяву з уточненими вимогами, а саме:

визнати протиправними дії (бездіяльність) Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області щодо не прийняття рішення за заявами ОСОБА_3 від липня 2019 року;

скасувати рішення Солонківської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером 462383300:06:000:0139 ;

зобов`язати Солонківську сільську раду Пустомитівського району Львівської області розглянути питання про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації по відведденню земельної ділянки з кадастровим номером 462383300:06:000:0139.

19.11.2019 суд відкрив загальне позовне провадження в адміністративній справі та залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, м. Львів, пр. В.Чорновола, 4).

24.12.2019 за вх. № 49858 відповідач надав суду відзив на позовну заяву.

09.01.2020 за вх. № 1297 позивач на адресу суду надав відповідь на відзив.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни-учасників бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". 29.07.2019 та 30.08.2019 позивач звернувся з відповідними заявами до голови Солонківської об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району, Львівської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва орієнтованою площею 0,10 га, як учаснику бойових дій. Обґрунтовуючи відмову листами від 07.08.2019 № 1802 та 28.08.2019 № 1908. у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідач покликається на те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянка з кадастровим номером :06:000:0139 надано іншій особі.

Вважає, що відповідачем не наведено належних підстав передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та порушено п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме що такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сесії сільської ради у формі рішень. Позивач позов підтримав, просив суд задоволити у повному обсязі.

Від відповідача 24.12.2019 за вх. № 49858 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Згідно позиції викладеної у відзиві, просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що відмова Солонківської сільської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, навіть якщо вона на думку позивача є протиправною, не має наслідком порушення прав та інтересів позивача, який має намір отримати земельну ділянку. Представник відповідача заперечив проти заявленого позову.

Дослідивши доводи позову, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та відповідача, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

ОСОБА_3 , є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни-учасників бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 від 21.08.2015 виданого Службою Безпеки України (а.с.55). Власними зусиллями знайшов вільну земельну ділянку за межами населеного пункту с. Солонка Пустомитівського району Львівської області та з метою отримання дозволу на розробку проекту землеустрою у вересні 2018 року, в порядку передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України, звернувся з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1000 га для індивідуального садівництва на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району.

У відповідь на розгляд клопотання позивача, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області листом повідомило, що відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 05.06.2018 № 13-3101/16-18-18-СГ та акту приймання-передачі земельних ділянок від 06.06.2018 землі Солонківської сільської ради було передано у комунальну власність Солонківській ОТГ, у зв`язку з чим було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

20.11.2018 позивач звернувся з заявою до голови Солонківської ОТГ Пустомитівського району Львівської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1000 га для індивідуального садівництва на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

20.11.2018 позивач звернувся із запитом до начальника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про надання завіреної копії акта приймання-передачі земельної ділянки зазначеної у клопотанні на її отримання від Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до Солонківської ОТГ.

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області листом № 0-13-0.3-10742/2-18 від 03.12.2018 надало відповідь позивачу, аргументовану тим, що по даній земельній ділянці (зазначеній ОСОБА_3 у клопотанні) проводяться роботи по інвентаризації для подальшої передачі їх у комунальну власність.

12.02.2019 Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області XVI сесії VIІІ демократичного скликання рішенням № 2120 відмовила у наданні дозволу гр. ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 0,10 га на території Солонківської сільської ради.

06.03.2019 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області на підставі наказу № 13-1035/16-19-СГ за актом приймання-передачі передало земельні ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність (а.с.22-23).

29.07.2019 позивач подав заяву голові Солонківської ОТГ на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0139.

07.08.2019 листом Солонківська сільська рада, внаслідок звернення гр. ОСОБА_4 щодо невідповідності місця розташування земельної ділянки, яка на праві приватної власності належить гр. ОСОБА_4 (кадастровий номер :04:000:0859), питання щодо розгляду заяви ОСОБА_3 було перенесено до виявлення обставин по даному питанню.

30.08.2019 позивач повторно подав заяву голові Солонківської ОТГ з проханням на черговій сесії розглянути заяву щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з кадастровим номером :06:000:0139, оскільки звернення гр. ОСОБА_4 стосуються лише земельних ділянок з кадастровим номером :04:000:0471 та :00:04:000:0285.

16.09.2019 за № 2089 відповідач надав відповідь листом, в якому повідомив, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянка з кадастровим номером :06:000:0139 надано іншій особі (а.с. 29).

Позивач, не погодившись із бездіяльністю відповідача звернувся із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення, суд керується такими правовими нормами:

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Стаття 140 Конституції України встановлює, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ч.1 ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом на підставі ст.146 Конституції України.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п.34 ч.1 ст. 26 вищезгаданого Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом «в» частини 3 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Водночас, суд зазначає, що у статті 118 Земельного кодексу України міститься загальне посилання на те, що місце розташування земельної ділянки повинно відповідати вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із системного аналізу норм земельного законодавства суд дійшов висновку, що при вирішенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, уповноважений на це орган в контексті норм частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України повинен перевірити:

- відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України);

- чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель житлової та громадської забудови (частина друга статті 118 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України та частина третя статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Таким чином, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може бути невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.

Відмова у наданні дозволу з інших підстав не допускається.

В свою чергу, відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій надаються, серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки).

Надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному статтею 118 ЗК України, за умови, що учасник бойових дій не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки та надав відповідний документ, що посвідчує його участь в антитерористичній операції (посвідчення, довідка, наказ тощо).

Судом встановлено з матеріалів справи, що позивач, має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни-учасників бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва.

З аналізу вказаних положень законодавства, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів справи, відмову у наданні дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1000 га для індивідуального садівництва на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на звернення позивача від 29.07.2019 та 30.08.2019 відповідач надав листами від 07.08.2019 № 1802 та 28.08.2019 № 1908, 16.09.2019 № 2089. Обґрунтовуючи відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідач покликається на те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянка з кадастровим номером :06:000:0139 надано іншій особі.

Проте, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.01.2020, земельна ділянка площею 0,0979 га за кадастровим номером :06:000:0139 перебуває в комунальній власності Пустомитівському районі Львівської області.

Виходячи з аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Отже, наведені відповідачем підстави відмови не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, оскільки перелік законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач дотримався передбачених ч. 6 ст. 118 ЗК України вимог до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, а саме зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, в матеріалах справи наявні докази бажаного місця розташування земельної ділянки - кадастровий номером :06:000:0139.

Суд зазначає, що вказана відмова невмотивована та не містить посилання на норми законодавства, що свідчить про формальний розгляд заяви позивача.

Суд звертає увагу на те, що вищезазначені положення норм Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" надають відповідачу повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язують прийняти рішення, а також визначають підстави, з яких може бути прийняте рішення про відмову. Згідно з п.34 ч.1 ст. 26 вищезгаданого Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Суд звертає увагу на те, що вищезазначені положення норм до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надають відповідачу повноваження на вирішення питання регулювання земельних відносин (в даному випадку надання дозволу на виготовлення технічної документації по відведенню земельної ділянки) виключно на пленарних засіданнях сесії сільської ради та зобов`язують прийняти рішення.

Однак, в даному випадку вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Солонківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області дотримано не було, дане питання за заявами від 29.07.2019 та 30.08.2019 на пленарному засіданні ради не вирішувалось і результат розгляду у формі рішення не виносилось, а лише направлялись листи з відповідями від 07.08.2019 № 1802 та 28.08.2019 № 1908.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправність дій, а не бездіяльність, наслідком чого є недотримання вимог п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки відповіді позивачу надавались листами від 07.08.2019 № 1802 та 28.08.2019 № 1908, 16.09.2019 № 2089, але питання про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації по відведенню земельної ділянки не вирішувалось на пленарних засіданнях сесії Солонківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області і таке рішення не приймалося.

Суд звертає увагу на особливу важливість принципу «належного урядування», який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», п. 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини», п. 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі», п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», п. 74, від 20.05.2010, і «Тошкуце та інші проти Румунії», п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Рисовський проти України" (Заява N 29979/04 пп.70,71) суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (п.70 рішення).

Враховуючи вищевказане, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Солонківську сільську раду Пустомитівського району Львівської області повторно розглянути на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням законної сили, заяви від 29.07.2019 та 30.08.2019 про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 462383300:06:000:0139.

Водночас, вимога позивача щодо скасування рішення Солонківської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером 462383300:06:000:0139 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частина перша статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції, яка діяла на день звернення до суду) вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушуються права позивача.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, тобто у іншої особи вже виникло право на користування чи власність на земельну ділянку. При цьому захист прав позивача має бути нерозривно пов`язаним з таким фактом, що у особи існує правовий інтерес як власника або як користувача на цю земельну ділянку.

Отже, вирішуючи цей публічно-правовий спір, суд повинен встановити, в чому полягає порушення прав позивача прийнятим рішенням надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером 462383300:06:000:0139 на яку, як вказує позивач, також претендує і він.

У випадку встановлення наявності власника земельної ділянки з кадастровим номером, законодавець наділяє повноваженнями відповідача прийняти рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність. Однак таке має бути викладене у рішенні за результатами пленарного засідання сесії .

Суд зазначає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою є першою стадією земельно-правової процедури щодо безоплатного отримання земельних ділянок.

При цьому, виходячи з приписів статей 116, 118 ЗК України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність саме цій особі, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

А відтак, і на відсутність порушених в даному випадку прав та інтересів позивача вказаним рішенням відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі.

При цьому суд зазначає, що юридичне (правове) значення першої стадії земельно-правової процедури під час звернення особи за отриманням дозволу та безпосередньо його отримання, як і наступних етапів вказаної процедури, полягає в тому, що з отриманням такого дозволу у особи виникає обґрунтоване сподівання, що у разі проходження нею усіх визначених законом стадій цієї процедури (розробки, погодження і затвердження проекту землеустрою) бажана земельна ділянка, за умови дотримання цією особою усіх приписів закону, буде їй надана у власність або користування, а тому у особи після отримання дозволу щодо певної земельної ділянки виникає легітимний інтерес, який може бути захищений в судовому порядку.

З огляду на вказане, реалізуючи принцип «належного урядування», суб`єкт владних повноважень під час прийняття рішення про надання дозволу особі за умови, якщо на розроблення даної земельної ділянки вже надано відповідний дозвіл іншій особі, має враховувати цю обставину та у випадку прийняття рішення про надання такого дозволу мотивувати (обґрунтувати) можливість (необхідність, доцільність) його надання, з урахуванням критеріїв, визначених частиною 2 статті 2 КАС України, про що зазначити у відповідному рішенні. В протилежному випадку, неврахування легітимного інтересу особи, якій вже надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, може бути розцінено як порушення прав цієї особи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2019 в адміністративній справі № 320/5699/15-а.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність або користування громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність або користування зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування (оренду).

Цей аналіз узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 806/352/16.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано до позовної заяви належних доказів правомірності відмови позивачу у формі листів від 07.08.2019 № 1802 та 28.08.2019 № 1908, 16.09.2019 № 2089 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч. 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положення ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

Відтак, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача належить задовольнити частково.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то на підставі статті 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії- задоволити частково.

Визнати протиправними дії Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області щодо не прийняття рішення за наслідками розгляду заяв ОСОБА_3 від 29.07.2019 та 30.08.2019.

Зобов`язати Солонківську сільську раду Пустомитівського району Львівської області повторно розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії, заяви від 29.07.2019 та 30.08.2019 з питань надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 462383300:06:000:0139 та прийняти відповідне рішення.

В частині позовних вимог щодо скасування рішення Солонківської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки з кадастровим номером 462383300:06:000:0139 - відмовити.

Судові витрати із сторін не стягуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 25 лютого 2020 року.