Справа № 640/10733/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Імнем України

26 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не вжиття заходів належного реагування на звернення ОСОБА_1 від 02.04.2019 та не вилучення з Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" відомостей про ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» відомості про ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2019 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2020 року зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 761/5935/18, яка перебуває в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, а спрау направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 07.12.2017 Міністерство освіти і науки України листом № 1/12-7552 повідомило Міністерство юстиції України про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки ректора Київського національного університету технологій та дизайну в зв`язку з застосуванням до нього заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

За результатами розгляду вказаного листа Міністерство юстиції України внесло до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» інформацію про ОСОБА_1 .

Згідно довідки від 25.01.2018 № 5/4-4 про результати спеціальної перевірки Міністерство освіти і науки України дійшло висновку про виявлення інформації яка перешкоджає зайняттю ОСОБА_1 посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 3 Закону України «Про очищення влади».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року по справі № 826/3113/18 позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано довідку про результати спеціальної перевірки відомостей щодо ОСОБА_1 , який претендує на зайняття посади ректора Київського національного університету технологій та дизайну № 5/4-4 від 25.01.2018.

У зв`язку із цим, позивач звернувся до Міністерства юстиції України із заявою, у якій просив виключити відомості про нього з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

Листом від 03.05.2019 №17105/Г-6390/13.3 відповідач відмовив у задоволенні вимог, викладених у зверненні позивача. При цьому було повідомлено, що у разі надходження відповідачу завірених належним чином документів або відповідного судового рішення щодо скасування наказу Міністерства освіти і науки України № 751-к від 07.12.2017, відомості про позивача будуть вилучені з реєстру.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що в рамках справи №761/5935/18 має бути вирішене питання щодо правомірності наказу № 751-к від 07.12.2017, який став підставою для внесення відомостей про позивача до Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», а тому об`єктивне вирішення спору у справі, що розглядається, до набрання законної сили судовим рішенням по справі №761/5935/18, є неможливим.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як зазначалося, предметом спору у даній справі є питання вилучення інформації про позивача з Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», яка була внесена на підставі повідомлення про звільнення позивача у зв`язку із застосуванням заборони, зазначеної у частині третій статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що вказане рішення про звільнення позивача (наказ Міністерства освіти і науки України № 751-к від 07.12.2017), є предметом оскарження в рамках цивільної справи №761/5935/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа: Київський національний університет технологій та дизайну про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, визнання конкурсу дійсним, визнання незаконною відмову у призначенні на посаду, зобов`язати вчинити дії.

Так, у вказаній цивільній справі позивачем, окрім іншого, оскаржується наказ Міністерства освіти і науки України від 07 грудня 2017 року № 751-к, згідно якого позивача звільнено з посади виконуючого обов`язки ректора Київського національного університету технологій та дизайну, у зв`язку із виявленням відомостей щодо заборони, передбаченої пунктом 14 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частиною третьою, четвертою статі 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації Закону України «Про очищення влади» від 16 жовтня 2014 року № 563. Підставою для звільнення позивача у наказі Міністерства освіти і науки України від 07 грудня 2017 року № 751-К зазначено: пункт 15 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частиною третьою, четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації Закону України «Про очищення влади» від 16 жовтня 2014 року №563, пункт 1 частини четвертої статті 3 Закону України «Про очищення влади», пункт 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, заява позивача від 06 грудня 2017 року (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року по справі № 761/5935/18).

Згідно пунктів 2, 5 Положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 16.10.2014 № 1704/5 підставою для внесення Реєстратором відомостей про особу є: надходження до Реєстратора від керівника органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена у частині третій статті 1 Закону України «Про очищення влади», відомостей про звільнення особи з посади у зв`язку із застосуванням такої заборони;

Підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», є надходження до Реєстратора: обґрунтованого рішення про скасування результатів перевірки, яке свідчить про відсутність підстав для застосування до особи, яка проходила перевірку, заборон, визначених статтею 1 Закону України «Про очищення влади», від органу, який проводив перевірку; відповідного судового рішення, яке набрало законної сили; відповідних документів про смерть особи, відомості щодо якої внесені до Реєстру; інші випадки, визначені законом.

Беручи до уваги викладені норми та не надаючи при цьому оцінку обґрунтованості позовних вимог по суті спору, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що рішення суду у спорі з оскарження звільнення позивача за Законом України «Про очищення влади», безумовно вплине на спірні у даній справі правовідносини щодо виключення інформації про позивача з Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», а тому правильність та повнота вирішення спору у даній справі безумовно залежить від вирішення спору у справі № 761/5935/18.

Так, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року, справу № 761/5935/18 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Станом на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, відомості про набрання законної сили рішенням суду у справі № 761/5935/18 були відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та правильно застосовано пункт 3 частини першої статті 236 КАС.

Відхиляються посилання скаржника на встановлені у ході розгляду справи №826/3113/18 обставини, оскільки вони не спростовують висновків суду про те, що рішення у справі №761/5935/18 суттєво вплине на спірні правовідносини. До того ж у цьому апеляційному провадженні суд апеляційної інстанції вирішує виключно правомірність зупинення провадження у справі та не може надавати оцінку встановленим у рішеннях судів по справі №826/3113/18 фактам для цілей з`ясування їх достатності при вирішенні даного спору по суті.

Доводи апеляційної скарги про те, що зупинення провадження спричиняє затягування строків розгляду справи є необґрунтованим, оскільки відповідно до частини десятої статті 120 КАС зупинення провадження в адміністративній справі зупиняє перебіг усіх процесуальних строків у цій адміністративній справі. Окрім того, зупинення провадження у даній справі пов`язане із необхідністю правильного вирішення даного спору та ефективного впорядкування правовідносин, які є спірними, що цілком відповідає завданню адміністративного судочинства.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов