Справа № 357/745/20
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/745/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: ФОП ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним адміністративним позовом, мотивуючи тим, що 19 грудня 2019 року адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради було розглянуто протокол представника громадського формування з охорони громадського порядку «ЩИТ» ОСОБА_3 №1003 від 24.10.2019 року, за результатами розгляду якого було винесено постанову №555, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1700 грн. за те, що остання 24 жовтня 2019 року о 18 год. 00 хв. в магазині продовольчих товарів по вул. Митрофанова в районі будинку №73 здійснювала торгівлю алкогольними напоями на розлив без статусу закладу ресторанного господарства, чим порушила вимоги п. 22 «Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», що є порушенням ч.2 ст.156 КУпАП. На обґрунтування позову зазначає, що позивач працює продавцем у магазині-кафетерії «Граф», зареєстрованому на ФОП ОСОБА_2 , який здійснює, зокрема, наступний вид підприємницької діяльності: обслуговування напоями, який включає приготування і обслуговування напоями для негайного споживання на місці. Право роздрібної торгівлі алкогольними напоями надано ФОП ОСОБА_2 на підставі ліцензії, виданої ГУ ДФС у Київській області. Позивачка вважає, що магазин-кафетерій «Граф», в якому остання працює продавцем, згідно чинного законодавства та за наявності дійсної ліцензії, має всі законні підстави здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями на винос і на розлив. Окрім цього, позивачка зазначає, що громадське формування з охорони громадського порядку «ЩИТ» не відноситься до уповноважених осіб, передбачених ст. 255 КУпАП, які мають право складати протокол щодо особи про адміністративне правопорушення, передбаченого с. 156 КУпАП. На підставі викладеного просить визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №555 від 19.12.2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.156 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від ФОП ОСОБА_2 надійшли пояснення на позовну заяву, в яких він вважає вимоги позивача обґрунтованими, тому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача Кукса О.В. подала заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 24.10.2019 року представником громадського формування з охорони громадського порядку «ЩИТ» було складено протокол про адміністративне правопорушення №1003 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 156 КУпАП України відносно ОСОБА_1 . Згідно якого, 24.10.2019 року о 18:00 год. в магазині продовольчих товарів по АДРЕСА_1 було зафіксовано торгівлю алкогольними напоями на розлив без статусу закладу ресторанного господарства, чим порушено вимоги п. 22 «Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями», за що передбачена відповідальність ч. 2 ст.156 КУпАП. 19.12.2019 року на підставі вказаного вище протоколу Адміністративною комісією Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №555 від 19.12.2019 р. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності (ст.254 КУпАП).

За змістом п.1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати, посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад (частини перша - четверта статті 41, статті 103-1, 103-2, 103-3, 104, частина перша статті 106-1, статті 106-2, 149 - 152, частини перша - п`ята статті 152-1, статті 154, 155, 155-2, 156, 156-1, 156-2, 159 - 160, стаття 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 183, 185-1, 186-5, 197, 198.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

11 вересня 2018 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради прийнято рішення №468 «Про уповноваження посадових осіб на складання протоколів про адміністративне правопорушення», яким уповноважено посадових осіб (членів громадського формування) міської громадської організації «Громадське формування з охорони громадського порядку «ЩИТ» згідно додатку №7 на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі за ст. 156 КУпАП. За додатком до вказаного рішення, поряд з іншими, ОСОБА_3 уповноважений на складення протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі за ст.156 КУпАП.

Вказане рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради постановлене відповідно до закону, є чинними, в судовому порядку не скасоване.

Враховуючи викладене, системний аналіз ст. 255 КУпАП та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 468 від 11 вересня 2018 року «Про уповноваження посадових осіб на складання протоколів про адміністративне правопорушення», суд приходить до висновку, що члени міської громадської організації «Громадське формування з охорони громадського порядку «ЩИТ» уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Протокол №1003 від 24 жовтня 2019 року було складено ОСОБА_3 , членом міської громадської організації «Громадське формування з охорони громадського порядку «ЩИТ». Вказаний протокол було розглянуто адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, та прийнято відповідне рішення про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.156 КУпАП.

У зв`язку з цим, не заслуговують на увагу доводи позивача ОСОБА_1 , що протокол №1003 про адміністративне правопорушення за ст.156 КУпАП відносно неї складено не уповноваженою на те особою.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частина 2 ст. 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - у вигляді накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» .

Відповідно до преамбули, Закон №481 визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України. Абзацом 25 статті 1 Закону №481 визначено, що ліцензія це (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у Законі N 481 видів діяльності протягом визначеного строку. Відповідно до абзацу 13 статті 1 Закону №481 роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до частини 7 статті 153 Закону №481, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до абзацу першого пункту 22 Правил роздрібної торгівлі; алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 (далі - Постанова №854), продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 22 Постанови №854, забороняється торгівля алкогольними напоями на розлив у закладах ресторанного господарства за відсутності належних санітарно-гігієнічних умов та обладнання (забезпеченість проточною питною водою, посудом, мірними місткостями, одноразовим посудом тощо, наявність умов для миття посуду) та інших вимог, передбачених законодавством. Правила роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства (далі - Правила) затверджено наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 р. №219 зі змінами. Згідно з Правилами суб`єкти господарської діяльності здійснюють діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Правові засади застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Отже, враховуючи викладене вище, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Визначення поняття «заклад ресторанного господарства» міститься в Правилах роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених Наказом Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України №219 від 24.07.2002 (надалі - Правила): заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів. У свою чергу, ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього.

Згідно з п. 1.4 Правил суб`єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб`єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Відповідно до п.1.5 вказаних Правил заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). При цьому Правилами передбачено, що вибір типу закладу (підприємства) ресторанного господарства та класу ресторану або бару здійснюється суб`єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України.

Суб`єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції.

Вимоги, що пред`являються до виробничих, торговельних та побутових приміщень закладів (підприємств) ресторанного господарства, обладнання, інвентарю, переліку послуг, технологічних режимів виробництва продукції, встановлюються законодавством України.

З системного аналізу ст. ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», п. 22 Правил роздрібної торгівлі; алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 та 2 ст. 156 КУпАП слідує, що працівника підприємства, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення статті 15-3 Закону та п. 22 Правил, тільки у разі продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці.

ФОП ОСОБА_2 має Ліцензію на право Роздрібної торгівлі алкогольними напоями, реєстраційний номер 1802420 від 28.08.2019 терміном дії до 19.02.2020. Адреса місця торгівлі - 09100, Київська обл.., м. Біла Церква, вул. Митрофанова в районі ж/б №73 магазин-кафе.

Як видно з протоколу №1003 від 24 жовтня 2019 року, представником громадського формування з охорони громадського порядку «ЩИТ» ОСОБА_3 встановлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив, проте у даному випадку відсутня друга ознака, яка має визначальне значення для кваліфікації порушення закріпленого в п. 22 Правил роздрібної торгівлі; алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854- споживання таких напоїв на місці, оскільки в ньому не вказано, з яких саме підстав представник дійшов висновку, що позивачем продаж алкогольних напоїв здійснювався для споживання кінцевим споживачем на місці.

В протоколі та оскаржуваній постанові жодним чином не відображено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні магазину-кафе, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому неможливо придбати такі напої "на винос".

Таким чином, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 28.08.2018 року у справі №806/1285/17.

Відповідно п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин /фактів/, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

А згідно положень ч.1 ст. 73 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У даному випадку на особливу увагу заслуговує ч.2 ст.77 КАС України, яка регламентує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, оскільки під час перевірки посадовими особами не було встановлено факту продажу позивачем алкогольних напоїв на розлив саме для споживання на місці, а матеріалами справи підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, оскільки позивач має відповідну ліцензію, то підстави для застосування до ОСОБА_1 фінансових санкцій відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. відсутні.

Разом із тим, відповідач не надав суду доказів чи заперечень, які могли б спростувати доводи позивача, а тому, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне позов задовольнити та скасувати постанову Адміністративної комісії Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 555 від 19.12.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 152, 160, 251, 268 КУпАП, ст.ст. 6, 9, 77, 90, 122, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: ФОП ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову Адміністративної комісії Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 555 від 19.12.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 700,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель