Справа № 160/11240/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І.
за участі секретаря судового засіданняХобот І.М.
представника позивача представника відповідача Захарчук К.О. Грановского М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку, -
11.11.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 09.12.2019 року, просить суд:- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 05.10.2018 року по 03.11.2019 року в сумі 129 906,15 грн. з урахуванням належних відрахувань;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 року відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
В судовому засіданні 05.02.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні 05.02.2020 року представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні повністю.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 11.08.2008 року по 05.10.2018 року проходив службу в органах МВС України та Національної поліції України.
Так, старший лейтенант міліції ОСОБА_2 Ярослав Ігорович був призначений наказам ГУНП в Дніпропетровській області від 07.11.2015 року № 1 о/с на посаду оперуповноваженого Нікопольського відділу поліції, як такий, що прибув з МВС з присвоєнням спеціальних звань в поліції в порядку переатестування та з установленням посадових окладів з 07.11.2015 року.
04.05.2018 року позивачу повідомлено про підозру.
Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10.09.2018 року позивачеві обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.
04.03.2019 року позивача було звільнено з під варти.
На підставі Наказу ГУНП від 05.09.2018 року №3914 та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230 призначено та проведено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни з боку окремих поліцейських Нікопольського ВВ ГУНП в Дніпропетровській області.
27.09.2018 року було прийнято наказ № 4258 Головного управління Національної поліції «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Нікопольського ВП ГУНП», пунктом 1 якого на позивача - оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Нікопольського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 покладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.1 ч.І ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзацу 1, п 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського.
Відповідно до Наказу Начальника Головного управління Національної поліції від 05.10.2018 року №275о/с позивача - оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Нікопольського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби.
Наказ Начальника Головного управління Національної поліції від 05.10.2018 року №275о/с про звільнення був оскаржений позивачем до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 року по справі №160/3330/19 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу було відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 року в адміністративній справі № 160/3330/19, було скасовано та прийнято інше рішення у справі про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Відповідною постановою було визнано протиправним та скасовано п.1 наказу № 4258 від 27.09.2018 року начальника Головного управління Національної поліції Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Нікопольського ВП ГУНП, щодо накладення на оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Нікопольського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.1 ч.1 ст.18 ЗУ Про Національну поліцію, Присяги працівника поліції, абзацу 1, 2 п.1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції від 05.10.2018 року № 275 о/с в частині щодо звільнення зі служби оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Нікопольського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за п.6. ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення). Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з 06 жовтня 2018 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 04.11.2019 року № 356 о/с, на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019 року по справі № 160/3330/19 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 року по справі №160/3330/19, відповідачем було внесено зміни до наказу ГУНП від 05.10.2018 року №275 о/с, відповідно яких старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Нікопольського відділу поліції поновлено на службі з 06.10.2018 року.

01.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату йому середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 05.10.2018 року по 31.10.2019 року.

Листом №1/З-6936 тк від 28.11.2019 року на вищевказану заяву від 01.11.2019 року, відповідач повідомив позивачу про те, що позовні вимоги до ГУНП про стягнення грошового забеспечення за час вимушеного прогулу у справі №160/3330/19 позивачем не заявлялись. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019 року на ГУНП не покладався обовязок щодо виплати грошового забеспечення за період вимушеного прогулу. 19.11.2019 року до ГУНП надійшла ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду вид 13.11.2019 року по справі №160/11240/19 щодо відкриття провадження в адміністративній справі №160/11240/19 за позовом до ГУНП про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05/10/2018 року по 03.11.2019 року. Таким чином, рішення щодо виплати позивачеві грошового забезпечення за період вимушеного прогулу буде прийнято у відповідності до винесеного судового рішення по адміністративній справі №160/11240/19. З питання забезпечення позивача форменним одягом повідомлялось, що відповідно до норм належності, затверджених наказом МВС від 22.06.2016 року №530 у березні 2018 року позивачем було отримано однострій, а саме: кашкет тип А, костюм (кітель, брюки), сорочка типу А сірого кольору, галстук типу А.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, відповідачем не було здійснено позивачу виплату його середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, за спірний період, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про Національну поліцію», Кодексу законів про працю України, Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Частинами 1 та 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Грошове забезпечення поліцейських визначено постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 988 виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

Такий Порядок затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016року.

У відповідності до пунктів 5 7 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, за поліцейським, відстороненим від виконання службових обов`язків (посади) у зв`язку з проведенням щодо нього службового розслідування в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України, прийняттям відповідною місцевою радою резолюції недовіри, здійсненням щодо нього кримінального провадження, зберігаються всі види грошового забезпечення, які були йому встановлені до відсторонення, крім премії.

Поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були йому визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

В даному випадку, ОСОБА_1 , було поновлено на посаді постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019 року адміністративній справі № 160/3330/19.

При цьому, питання щодо стягненя грошового забеспечення за час вимушеного прогулу судом вирішеного не було. Не було вирішено дане питання і при поновленні позивача на займаній посаді наказом ГУНП в Дніпропетровській області 04.11.2019 року.

Між іншим, право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, при поновленні на роботі, у випадку незаконного звільнення, прямо встановлено вимогами чинного законодавства.

Отже, позивач має право на отримання грошового забеспечення за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення з посади та до моменту поновлення на такій посаді.

Вирішуючи питання, щодо розміру грошового забезпечення яке належить виплатити позивачеві за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Пунктом 9 розділу І Порядку №260 передбачено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Матеріалами справи встановлено, що згідно із довідкою про доходи Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області від 29.03.2019 року № 347 фактичне грошове забезпечення позивача за останні два місяці перед звільненням становить: серпень 2018 року 12552,12 гривень, вересень 2018 року 6495,91 гривень, разом 19048,03 гривень.

Сума індексації, яка була включена до загальної суми грошового забезпечення у серпні 2018 року склала 557,82 грн, у вересні - 557,82 гривень. Матеріальна допомога включена до загальної суми грошового забезпечення за серпень 2018 року була виплачена в розмірі 2400 грнивень.

Грошове забезпечення ОСОБА_1 у серпні 2018 року нараховано за 31 календарний день, у вересні 2018 року - за 30 календарних днів.

Отже, середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 за серпень-вересень 2018 становить (9594,30 + 5938,09) / 2 = 7766,2 гривень. Середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 за серпень - вересень 2018 становить 15532,39 / 61 = 254,63 гривень.

При цьому, судом не включено до складу грошового забезпечення для розрахунку середньомісячного грошового забезпечення та середньоденного грошового забезпечення розмір індексації, оскільки нормами Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції №260 не передбачено включення до складу грошового забезпечення індексації, оскільки дана виплата не носить постійного характеру і являється разовою виплатою.

Також, судом при розрахунку не враховується розмір виплаченої в серпні 2018 року матеріальної допомоги, оскільки дана виплата не носить постійного характеру і являється разовою виплатою.

Час вимушеного прогулу позивача складає з 06.10.2018 року по 03.11.2019 року включно: жовтень 2018 року 26 календарних днів; листопад 2018 року 30 календарних днів; грудень 2018 року 31 календарний день; січень 2019 року 31 календарний день; лютий 2019 року 28 календарних днів; березень 2019 року 31 календарний день; квітень 2019 року 30 календарних днів; травень 2019 року 31 календарний день; червень 2019 року 30 календарних днів; липень 2019 року - 31 календарний день; серпень 2019 року 30 календарних днів; вересень 2019 року 31 календарний день; жовтень 2019 року 30 календарних днів; листопад 3 календарних дні. Всього 392 календарних дні.

При цьому, судом не враховується в час вимушеного прогулу день звільнення позивача зі служби 05.10.2018 року, оскільки такий день вважається останнім робочим днем, а також день поновлення на службі 04.11.2019 року, оскільки такий день вважається першим робочим днем після поновлення на службі.

Середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06.10.2018 року по 03.11.2019 року встановить: 254,73 грн.х 392 календарних дня = 99 814,96 гривень.

Вказана сума підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, з яким безпосередньо перебував у трудових відносинах позивач, на його користь, з урахуванням належних відрахувань.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 05.10.2018 року по 04.11.2019 року в сумі 129906,15 гривень, з урахуванням належних відрахувань, підлягають частковому задоволенню у сумі 99 814,96 грн.

При цьому, судом не приймаються посилання відповідача, щодо відсутності підстав для виплати грошового забезпечення позивачеві за час перебування під вартою та час періоду відсторонення від служби при проведенні службового розслідування, з наступних підстав.

Згідно з частинами 1-6 статті 70 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, щодо якого проводиться службове розслідування, може бути відсторонений від виконання службових обов`язків у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України. Поліцейський, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, може бути відсторонений від посади в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків є тимчасовим недопущенням поліцейського до виконання обов`язків за займаною посадою. За особою, відстороненою від виконання службових обов`язків (посади), зберігаються всі види грошового забезпечення, які були їй визначені до відсторонення, крім премії. Поліцейський вважається відстороненим від виконання службових обов`язків з дня видання відповідного наказу до дня видання наказу про допуск до виконання службових обов`язків за займаною посадою.

Відповідно до частини 2 статті 154 КПК України, відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.

У відповідності до частини 5 статті 65 Закону України «Про запобігання корупції», особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Таким законом є Закон України «Про Національну поліцію», який в частині відсторонення від посад поліцейських, щодо яких здійснюється кримінальне провадження, відсилає до порядку, передбаченого КПК України.

У той же час, питання призупинення виплати грошового забезпечення КПК України не врегульоване, а статтею 70 Закону України «Про Національну поліцію» прямо передбачено збереження за поліцейським, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, всіх видів грошового забезпечення, які були йому визначені до відсторонення.

В свою чергу, в судовому засіданні було досліджено довідку ГУНП у Дніпропетровській області від 29.01.2020 року №20/5-40, з якої вбачається, що старший лейтенант Зіненко Ярослав Ігорович оперуповноважений відділу кримінальної поліції Нікопольського відділу поліції, наказами ГУНП по особовому складу відповідно до частини 1 статті 70 Закону України «Про Національну поліцію» не відсторонювався від виконання службових обов`язків у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

Окремо суд звертає увагу, що відповідно положень Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС, поліцейським, щодо яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня арешту.

У разі якщо щодо поліцейського, відстороненого від посади у зв`язку з обранням міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрано інший запобіжний захід, з дня прибуття до органу поліції і до дня отримання повідомлення суду про набрання обвинувальним вироком законної сили чи закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами грошове забезпечення виплачується в порядку, передбаченому пунктом 6 цього розділу.

З огляду на наведені норми, суд приходить до висновку, що виплата грошового забезпечення поліцейському може бути зупинена у випадку обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно довідки про звільнення, яка була видана позивачу, видно, що ОСОБА_1 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби у період з 10.09.2018 року по 04.03.2019 року. Отже, станом на 05.10.2018 року, тобто з дати коли було звільнено позивача зі служби у поліції, позивач, не був та не працював поліцейським, тому, відповідно положення п.7 розділу III Наказу №260 у цьому випадку застосуванню не підлягають.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було доведено, законності та правомірності своїй дій щодо невиплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у період з 05.10.2018 року по 04.11.2019 року у розмірі 99 814, 96 гривень, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 05.10.2018 року по 04.11.2019 року в сумі 99 814,96 гривень, з урахуванням належних відрахувань, підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки, позивач від сплати судового збору звільнений.

Згідно з пунктами 2,3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця підлягає негайному виконання.

Керуючись статтями 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, 20-А, м. Дніпро, 49000, ) про стягнення середнього заробітку - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 05.10.2018 року по 03.11.2019 року у сумі 99814 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот чотирнадцять) грн. 96 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України допустити до негайного виконання виплату грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 лютого 2020 року.

Суддя С.І. Озерянська