Справа № 1.380.2019.001540
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.001540 пров. № 857/13439/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року, головуючий суддя Костецький Н.В., ухвалене о 11:29 год. у м. Львові, повний текст якого складено 04.11.2019 року, у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод Іскра" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року позивач ПАТ "Львівський електроламповий завод Іскра" звернулося в суд з позовом до ГУ ДПС у Львівській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.01.2019 року № та №.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що за період з 01.01.2015 року по 27.03.2017 року відповідачем проведено перевірку, за наслідками якої складено акт перевірки та винесено податкове повідомлення-рішення від 01.06.2017 року № . Не погоджуючись із таким податковим повідомленням-рішенням ПАТ Львівський електроламповий завод Іскра звернулось до суду про скасування податкового повідомлення-рішення від 01.06.2017 року № . Проте, на момент перевірки, справа за позовом ПАТ Львівський електроламповий завод Іскра не розглянута, відтак сума грошового зобов`язання є неузгодженою. Контролюючим органом повторно нараховано одне і те саме зобов`язання та штрафну санкцію за несплату такого зобов`язання. Жодного іншого податкового зобов`язання позивач станом на день проведення перевірки не мав. Окрім того, звертало увагу, що відповідно до ухвали Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 року про відкриття провадження у справі № 914/2350/18 про банкрутство ПАТ Львівського електролампового заводу Іскра, судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Таким чином, контролюючим органом неправомірно нараховано штрафні санкції та включено їх до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 15.01.2019 року №, №.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не забороняє контролюючим органам нараховувати поточні податкові зобов`язання та штрафні (фінансові) санкції за ними, а також штрафи за їх невиконання.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ Львівський електроламповий завод Іскра () податкового законодавства за період з 01.01.2017 року по 16.11.2018 року, валютного - за період з 01.01.2017 року по 16.11.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2017 року по 16.12.2018 року.

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС у Львівській області складено акт від 21.12.2018 року № 2888/13-01-14-01/00214244.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 15.01.2019 року № на підставі акта перевірки від 21.12.2018 року № 2888/13-01-14-01/00214244 встановлено порушення пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб на 3 752 849,94 грн., збільшено суму за податковим зобов`язанням 2 501 899,96 грн., за штрафними санкціями 1 250 049,08 грн.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 15.01.2019 року № на підставі акта перевірки від 21.12.2018 року № 2888/13-01-14-01/00214244 встановлено порушення пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст 176 Податкового кодексу України, пп.1.5 пп.1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору на суму 29 856,36 грн., у тому числі за штрафними санкціями - 29 856,36 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що введений мораторій зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли до дня введення мораторію, а отже, і припиняє заходи, спрямовані на їх забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Як встановлено п. 16.1.4 п. 16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 186 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно із підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171 ПК України).

Підпунктом «а» п.171.2 ст. 171 ПК України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні

Згідно із п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Як встановлено п. 127.1 ст. 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Матеріалами справи підтверджено, що перевіркою повноти і своєчасності перерахування підприємством до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб встановлено несплату (перерахування) податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 2 501 899,96 грн. станом на 31.10.2018 року та порушення підприємством правил сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб за весь період що перевіряється, а саме: затримка сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання більше на 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.

Також з матеріалів справи видно, що за період з 01.01.2015 року по 27.03.2017 року відповідачем було проведено перевірку, за наслідками якої складено акт перевірки та винесено податкове повідомлення-рішення від 01.06.2017 року № . Не погоджуючись із таким податковим повідомленням-рішенням ПАТ Львівський електроламповий завод Іскра звернулось до суду про скасування податкового повідомлення-рішення від 01.06.2017 року № . Проте на момент перевірки справа за позовом ПАТ Львівський електроламповий завод Іскра не розглянута, а відтак сума грошового зобов`язання є неузгодженою. Однак, контролюючим органом повторно нараховано одне і те саме зобов`язання та штрафну санкцію за несплату такого зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 року в справі № 914/2350/18 про відкриття провадження у справі про банкрутство введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника Приватного акціонерного товариства Львівський електроламповий завод Іскра (вул. Вулецька, 14, м. Львів, 79066, ).

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Статтею 19 Закону передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань, які виникли після введення мораторію, але зупиняє виконання тих грошових зобов`язань, що виникли до моменту введення мораторію.

Так, як вірно зазначив суд попередньої інстанції визначальною обставиною є період виникнення зобов`язань перед бюджетом, а не їх виявлення. Мораторій зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів, які виникли до його введення та припиняє заходи, спрямовані на їх забезпечення.

Правопорушення за які винесено оскаржені податкові-повідомлення рішення, допущені позивачем до введення в дію мораторію.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що введений мораторій зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли до дня введення мораторію, а отже, і припиняє заходи, спрямовані на їх забезпечення.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року у справі №1.380.2019.001540 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Повний текст постанови складено 26.02.2020 року.