Справа № 500/2077/19
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/2077/19

21 лютого 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Куриляк М.Г.

представника позивача військової частини НОМЕР_1 Ступака В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2019 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 6689,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач у період з 25.05.2019 по 22.06.2019 (29 днів) був відсутній без поважних причин на військовій службі та за вказаний період отримав грошове забезпечення у розмірі 6689,11 грн., проте відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без руху. Позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 19.11.2019.

19.11.2019 розгляд справи відкладено на 20.12.2019, яке не проводилось, що підтверджується довідкою, складеною секретарем судового засідання.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 в адміністративній справі №500/2077/19 за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди призначено судове засідання на 24.01.2020.

24.01.2020 в судовому засіданні ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання продовжено процесуальні строки розгляду справи та відкладено на 21.02.2020 у зв`язку з неявкою відповідача.

21.02.2020 в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити.

Відповідач повторно не з`явився до суду, хоча своєчасно і належним чином повідомлявся про день, час і місце слухання справи, що не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутності за наявними матеріалами. Також відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, і відзив на адміністративний позов до суду не подав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2018 №93 солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 23.04.2018 №57-РС на посаду водія 1 навчального взводу навчальної батареї (ПТРК), який прибув із військової частини НОМЕР_2 , з 26.04.2018 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, та вважати таким, що 26.04.2018 справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2019 №74 солдат ОСОБА_1 , водій 1 навчального взводу навчальної батареї ПТРК, в с. Білокриниця Тернопільської обл., вибув у щорічну основну відпустку терміном на 35 діб за 2019 рік (з урахуванням двох діб на проїзд та трьох святкових діб) з 09.04.2019 по 13.05.2019.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2019 №104 солдата ОСОБА_1 , водія 1 навчального взводу навчальної батареї ПТРК, який не прибув з щорічної основної відпустки 14.05.2019 вважати таким, що перебуває на стаціонарному лікуванні в Тернопільському обласному наркологічному диспансері.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.06.2019 №135 відповідач, який перебував на стаціонарному лікуванні в Тернопільському обласному наркологічному диспансері, прибув 23.06.2019 та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

24.06.2019 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №537 призначено службове розслідування стосовно несвоєчасного повернення з лікувального закладу 22.06.2019 водієм навчального взводу навчальної батареї (ПТРК) військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №570 від 02.07.2019 продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 24.06.2019 №537, за фактом несвоєчасного повернення з лікувального закладу 22.06.2019 водієм 1 навчального взводу навчальної батареї (ПТРК) військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 до 04.07.2019.

Відповідно до акту службового розслідування №176 від 04.07.2019, 14.05.2019 відповідач до військової частини НОМЕР_1 не прибув, 16.05.2019 на адресу позивача від ІНФОРМАЦІЯ_1 за №1023 від 02.05.2019 надійшов лист з приводу продовження відпустки відповідачу у зв`язку з направленням його в Тернопільський обласний наркологічний диспансер на стаціонарне лікування.

На підставі рапорту лейтенанта ОСОБА_2 та враховуючи вищевказане повідомлення Кременецького військового комісаріату, відповідача вважали таким, що перебуває на стаціонарному лікуванні у Тернопільському обласному наркологічному диспансері.

22.06.2019 близько 12:00 год. відповідач прибув на військову службу до військової частини НОМЕР_1 та надав довідку Тернопільського обласного наркологічного диспансеру №39, в якій зазначено, що останній перебував на стаціонарному лікуванні у вищевказаній медичній установі в період з 03.05.2019 по 13.05.2019 (11 днів), приступити до роботи з 14.05.2019.

З урахуванням того, що в період щорічної основної відпустки відповідач захворів і перебував протягом 11 днів на стаціонарному лікуванні повинен був прибути з відпустки до військової частини НОМЕР_1 - 25.05.2019, а прибув лише 23.06.2019.

Даний факт підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.06.2019 №135, згідно якого солдата ОСОБА_1 , водія 1 навчального взводу навчальної батареї ПТРК, який перебував на стаціонарному лікуванні в Тернопільському обласному наркологічному диспансері, вважати таким, що прибув 23.06.2019 та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі без поважних причин в період з 25.05.2019 по 22.06.2019 (29 днів).

На підставі акту службового розслідування №176 від 04.07.2019 за підсумками службового розслідування наказом №311 від 04.07.2019 командира військової частини НОМЕР_1 на відповідача накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

Згідно пункту 2 наказової частини наказу №311 помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної частини НОМЕР_1 наказано не виплачувати грошове забезпечення відповідачу за період відсутності останнього на військовій службі без поважних причин в травні місяці 2019 року, а також занести в книгу "Обліку стягнень та нарахувань" відносно відповідача грошові кошти у сумі 5359,72 грн., які були нараховані йому в період з 25.05.2019 по 01.06.2019, та подальшому утримати з його грошового забезпечення.

Крім того, пунктом 3 наказу №311 на підставі пункту 5 Розділу XVI Порядку №260 було вказано не виплачувати відповідачу щомісячну премію за червень місяць 2019 року.

Фінансово-економічною частиною військової частини НОМЕР_1 відповідачу було нараховано 2233,32 грн. (8 днів без премії).

На підставі пункту 2 наказу №311 та відповідно до пункту 25 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 21.12.2000 №2171-111, фінансово-економічною частиною військової частини НОМЕР_1 з відповідача з нарахованого грошового забезпечення за червень 2019 року було утримано кошти в сумі 439,96 грн. (2233,32 -1.5% (військовий збір) х 20%).

15.07.2019 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №149 відповідача ОСОБА_1 звільненого наказом командира №43 ОАБр №28-РС від 12.07.2019 з військової служби у запас за підпунктом "д" (через службову невідповідність), пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 15.07.2019 виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Кременецького ОМВК Тернопільської області.

Згідно розрахунково-платіжної відомості №283 на виплату грошового забезпечення при звільненні з військової частини НОМЕР_1 за липень місяць 2019 року відповідачу за 15 днів, тобто на дату виключення з і списків частини було нараховано 4152,45 грн., а саме: оклад за військовим званням 256,45 грн.; посадовий оклад 1364,52 грн.; надбавка за вислугу років 405,24 грн.; надбавка за особливості проходження служби 2026,21 грн.; індексація 100,03 грн.

Із нарахованої суми 4152,45 грн. грошового забезпечення було відраховано 5921,80 грн. (сума з грошового забезпечення за використані дні щорічної основної відпустки), залишок не відрахованої суми ставить 1769,35 грн. (4152,45 - 5921,80).

Загальна сума переплати грошового забезпечення відповідачу ОСОБА_1 становить 6689,11 грн. (5359,72+1769,35-439,96)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України", статей 1,10 Закону України "Про оборону України", Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі ЗС України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби ЗС України, затверджених Законом України "Про затвердження Статуту внутрішньої служби ЗС України" від 24.03.1999 надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.

Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до вимог статті 26 зазначено Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовців визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197.

Відповідно до пункту 15 Порядку грошове забезпечення не виплачується (окрім іншого) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджена наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за №638/15329. (далі Інструкція №260).

Згідно пункту 1.9 Інструкції №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно.

Пунктом 15 Інструкції №260 встановлюється, що грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Відповідно до підпункту 37.1.1 пункту 37.1 Інструкції №260 у разі звільнення з військової служби посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення виплачуються особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби займають посади, на які були призначені, - до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням пункту 37.2 цієї Інструкції).

Згідно зі статтями 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами, на час виникнення спірних правовідносин були визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі - Положення №243/95).

Пунктами 3, 4 Положення №243/95 встановлено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

Пунктом 8 Положення №243/95 встановлено, що залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Відповідно до пункту 10 Положення №243/95 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення (Розділ II "Обмежена матеріальна відповідальність").

У свою чергу приписами пунктів 17, 18, 19, 21, 22, 23 Положення №243/95 передбачено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду, вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки. У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди. До висновку додаються: письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності; письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди; акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування; довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини. Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування. Всі матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди.

Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини. Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню. У разі, коли шкоду заподіяно кількома особами, у наказі визначається точний розмір суми, що стягується окремо з кожної особи з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин.

Пунктом 37 Положення №243/95 встановлено, що матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; не встановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Статтею 1215 Цивільного кодексу України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно пункту 15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, грошове забезпечення не виплачується, серед іншого, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Відповідно до пункту 5 Розділу ХVI Інструкції №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Отже, виплата грошового забезпечення не виплачується військовослужбовцям якщо буде встановлено відсутність таких осіб на службі без поважних причин одну добу і більше.

Під час розгляду справи судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що позивач був відсутній на військовій службі без поважних причин в період з 25.05.2019 по 22.06.2019, що склало 29 днів.

Встановлений факт відсутності ОСОБА_1 на службі без поважних причин протягом 29 днів став підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, до позбавлення премії за червень 2019, звільнення з військової служби.

Згідно пункту 13 Положення №243/95 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі.

Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

Таким чином, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди у разі, якщо вона заподіяна з їх вини.

Також, відповідно до положень вищенаведеного Порядку обов`язковими умовами притягнення до матеріальності відповідальності за фактом заподіяння матеріальної шкоди є встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб, що встановлюються службовим розслідування призначеним командир (начальник) військової частини, та наявності у діях винних осіб причинного зв`язку, вини та протиправності поведінки.

Судом встановлено, що за фактом виявлення заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_1 рішенням командира військової частини НОМЕР_1 було призначено службове розслідування, відповідно до якого у діях відповідача виявлено причинний зв`язок між його протиправними діями та настанням відповідних наслідків у вигляді завдання шкоди державі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що посилання позивача щодо наявності протиправності в діях відповідача, що призвели до завдання шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_1 підтверджується матеріалами справи.

Відтак, сума невідшкодованої шкоди державі позивачем в особі військової частини НОМЕР_1 становить 6689,11 грн.

Відповідачем не надано будь-яких доказів та не наведено переконливих мотивів, які б свідчили про правомірність вчинених ним дій, та що доводи позивача є необґрунтованими та помилковими.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь військової частини НОМЕР_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 6689 (шість тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 11 (одинадцять) коп.

Реквізити учасників справи:

позивач військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 )

відповідач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 )

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2020 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.