Справа № 160/984/20
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Справа № 160/984/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправною відмову відповідача у зарахуванні стажу при обчисленні пенсії позивачу періоду роботи з 10.02.1988 року по 22.12.1994 року на Дніпропетровській фабриці індивідуального пошиву та ремонту одягу № 1;
зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.08.2019 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
27 січня 2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Представником відповідача подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних причин. Загальний стаж позивача обраховано та він склав 21 рік 3 місяці та 22 днів. До страхового стажу не включено період роботи позивача з 10.02.1998 року по 22.12.1994 року в «Дніпропетровській фабриці індпошиву і ремонту одежі № 1», оскільки у трудовій книжці відсутній відповідний запис. У другій трудовій книжці позивача запис про роботу в «Дніпропетровській фабриці індпошиву і ремонту одежі № 1» внесено з порушенням вимог чинного законодавства України: позивача прийнято на роботу 10.02.1998 року, а трудову книжку видано 22.02.1988 року; дата звільнення 22.12.1994 року, а наказ про звільнення від 16.01.1995 року; печатка підприємства не читається. Перевірити факт достовірності відомостей вказаний у довідці підприємства не є можливим, оскільки відсутні документи.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
29.08.2019 р. Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Чечелівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, щодо призначення пенсії за віком.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.12.2019 р. № 7622/Ф-06 про розгляд звернення, позивача повідомлено, що в наданій позивачем трудовій книжці НОМЕР_1 від 02.01.1996 р., відсутній запис про період роботи з 10.02.1988 р. по 22.12.1994 р. на Дніпропетровській фабриці індивідуального пошиву та ремонту одягу №1.
У своєму листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначає, що позивачем надано другу трудову книжку НОМЕР_2 від 22.02.1988 р., в якій всього один запис про роботу на Дніпропетровській фабриці індивідуального пошиву та ремонту одягу №1.
Також підставою для відмови у зарахуванні стажу позивача відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.12.2019 р. за № 7622/ф-06 про розгляд звернення, відповідачем зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не враховано період роботи на Дніпропетровській фабриці індивідуального пошиву та ремонту одягу №1 з 10.02.1988 р. по 22.12.1994 р., оскільки її прийнято на роботу 10.02.1988 р., а трудова книжка видана 22.02.1988 р., дата звільнення Позивача від 22.12.1994 р., а наказ про звільнення від 16.01.1995 р. та печатка підприємства, яка поставлена при звільнені позивача, не читається
На підтвердження факту зайнятості ОСОБА_1 на Дніпропетровській фабриці індивідуального пошиву та ремонту одягу №1 з 10.02.1988 р. по 22.12.1994 надано довідку № 68 від 06.11.2018 р. виданою ПАТ «Мода-сервіс» (колишня Дніпропетровська фабрика індивідуального пошиву та ремонту одягу №1) видану ОСОБА_2 (на теперішній час ОСОБА_1 ), про те, що вона працювала на Дніпропетровській фабриці індивідуального пошиву та ремонту одягу №1 з 10.02.1988 р. по 22.12.1994 р. Прийнята 10.02.1988 р. ученицею кравчині легкого жіночого плаття. Наказ №88 від 10.02.1988 р.
29.08.1988 р. присвоєна кваліфікація кравець легкого жіночого плаття 4 розряду. Звільнена 22.12.1994 р. по ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, по догляду за дитиною віком до 14 років. Наказ №28 від 16.01.1995 р.
Довідка видана на підставі архівних даних: картки Т-2, книги реєстрації наказів №2 та №14 для пред`явлення за місцем вимоги.
Згідно інформації відділу з питань перерахунків пенсії №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України перевірити факт достовірності видачі довідки КПР №1 не змогло з наступних причин. 25.12.2018 р. у ПРАТ «Мода-сервіс» (колишня Дніпропетровська фабрика індивідуального пошиву та ремонту одягу №1) змінилося керівництво. Попередній Голова правління товариства Святченко С.О. не передав нинішньому голові правління товариства ОСОБА_3 документи товариства, у тому числі архівні документи по особовому складу. Таким чином, ПРАТ «Мода-сервіс» (колишня Дніпропетровська фабрика індивідуального пошиву та ремонту одягу №1) не має наразі можливості надати інформацію або документи в підтвердження трудового стажу позивача.
Позивач зазначає, що записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, отже відмова в призначенніпенсії за віком є протиправною, що стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення завіком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії завіком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону №1788-XII).
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637).
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
Наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року.
Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки не взято до уваги та не зараховано до загального стажу періоди роботи за трудовою книжкою: з 10.02.1988 року по 22.12.1994р. у зв`язку з тим, що у трудовій книжці записи проведені з порушенням а саме: позивача прийнято на роботу 10.02.1988р., а трудова книжка видана 22.02.1988р., також лата звільнення позивача 22.12.1994р., а наказ про звільнення від 16.01.1995р., та печатка підприємства, яка поставлена при звільнені позивача, не читається.
Так, пунктами 1, 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року№ 637 із змінами (далі - Порядок) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з п. 2.2 далі Інструкції № 58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
У трудовій книжці позивача зроблено запис № 1, відповідно до якого зазначено, що на підставі наказу № 88 від 10.02.1988 р. Позивач прийнятий на посаду ученицею кравчині легкого жіночого плаття в Дніпропетровській фабриці індивідуального пошиву та ремонту одягу №1.
Записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Відповідачем не взято до уваги, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки, а у даному випадку на даті прийому та звільненні поставленні печатки різних підприємств, при цьому відсутнє перейменування підприємства
Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Позивачем на підтвердження роботи в період 10.02.1988 р. по 22.12.1994 на Дніпропетровській фабриці індивідуального пошиву та ремонту одягу №1, була надано довідку № 68 від 06.11.2018 р. виданою ПАТ «Мода-сервіс» (колишня Дніпропетровська фабрика індивідуального пошиву та ремонту одягу №1) видану ОСОБА_2 (на теперішній час ОСОБА_1 ), про те, що вона працювала на Дніпропетровській фабриці індивідуального пошиву та ремонту одягу №1 з 10.02.1988 р. по 22.12.1994 р. Прийнята 10.02.1988 р. ученицею кравчині легкого жіночого плаття. Наказ №88 від 10.02.1988 р.
За вказаних обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1681,60 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись 139, 241, 242-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні стажу при обчисленні пенсії ОСОБА_1 періоду роботи з 10.02.1988 року по 22.12.1994 року на Дніпропетровській фабриці індивідуального пошиву та ремонту одягу № 1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 29.08.2019 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (і.к. 21910427) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1681,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя С.В. Златін

Рішення не набрало законної сили станом на 27.02.2020 року

Суддя С.В. Златін