Справа № 266/3038/19
Суддя: Шатілова Л. Г.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №266/3038/19
Провадження № 2-а/263/67/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 29.05.2019 року звернувся до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення. Ухвалою від 25.10.2019 року вказану справу передали на розгляд до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області за підсудністю.

В обґрунтування адміністративного позову зазначав, що є громадянином Республіки Білорусь. 13.09.2018 року прибув до України, де постійно проживає до теперішнього часу в орендованому приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зі своєю цивільною дружиною та малолітніми дітьми.

Вказує на те, що на території України має цивільну дружину, дітей, місце проживання та дохід, з 13 вересня 2018 року неодноразово звертався до органів міграційної служби з метою отримання посвідки на тимчасове перебування, однак таку посвідку не отримав. В період часу з 26.05.2019 року по 01.05.2019 року працював у м. Маріуполі на фестивалі Гогольfest. 27.04.2019 року з території фестивалю був направлений до приміщення Приморського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області, де відносно нього було винесено рішення №3 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Згідно вказаного рішення суб`єктом владних повноважень вирішено: повернути громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни та зобов`язано ОСОБА_1 покинути територію України у термін до 24 травня 2019 року; заборонено ОСОБА_1 подальший в`їзд в Україну строком на три роки.

Із зазначений рішенням він не згодний, оскільки вважає, що вказане рішення є незаконним та необґрунтованим з наступних підстав: приймаючи вказане рішення, суб`єкт владних повноважень не врахував наявність у нього стійких соціальних зв`язків, наявності місця проживання та джерела доходу, а лише виходив із того, що він перевищив термін перебування на території України на 137 днів, не приймаючи до уваги те, що з вересня по грудень 2018 року він мав захворювання, в результаті чого термін його перебування на території України був перевищений, до органів Державної міграційної служби задля оформлення реєстрації, інших видів документів не звертався. Оскаржуване рішення не містить посилання на конкретну його дію та не містить відомостей про те, яка норма законодавства порушена, що свідчить про його протиправність, відповідачем не встановлено, коли таке порушення мало місце. Крім того, у рішенні посадової особи органу територіального підрозділу ДМС не визначено країну для його повернення . Посилання відповідача про його повернення до країни походження або третьої країни суттєво порушують його права , оскільки йому фактично невідомо до якої країни його буде примусово повернуто.Оскаржуване рішення не містить жодної визначеної Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підстави, за наявності якої можливе застосування такого заходу як заборона в`їзду позивачу на територію України.

Враховуючи викладене, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Приморського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області №3 від 27 квітня 2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25.10.2019 року вказану справу передали на розгляд до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області за підсудністю.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25.11.2019 року за вказаним адміністративним позовом було відкрито спрощене позовне провадження за участю сторін справи.

12.12.2019 року від відповідача, ГУ ДМС України в Донецькій області, надійшов письмовий відзив на пред`явлений адміністративний позов. За змістом відзиву відповідач зазначив, що правовими підставами для застосування примусового повернення іноземців та осіб без громадянства до країни походження або третьої країни, у тому числі застосування до них заборони в`їзду є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 27.04.2019 року при проведенні профілактичних заходів під умовною назвою «Мігрант», працівниками відділу Приморського відділу Прикордонної служби «Маріуполь» Донецького-Луганського регіонального Донецького прикордонного загону ДПС України при відпрацюванні Приморського районну м. Маріуполя на автобусній зупинці пл.Луніна був встановлений та направлений до приміщення Приморського РВ у м. Маріуполь ГУ ДМС України в Донецькій області громадянин Республіки Білорусь - ОСОБА_1 . При опитуванні та перевірці паспорту громадянина Республіки Білорусь, НОМЕР_1 від 04.10.2017 р., було встановлено, що ОСОБА_1 прибув на території України 13.09.2018 року через КПП «Нові Яриловичі» з туристичною ціллю та знаходиться на території України понад встановлений строк, а саме 227 днів від дати в`їзду, перевищення терміну складає 137 днів, що є грубим порушенням міграційного законодавства України.

У встановленому законом порядку дозвіл на імміграцію або посвідку на тимчасове проживання в Україні громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 не оформлював.

27.04.2019 року щодо ОСОБА_1 працівниками ДПСУ був складений адміністративний протокол ДЛРУ № 124070 відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП. Складені матеріали та долучені додатки були розглянуті начальником Приморського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області -Захаровими В. П., внаслідок чого винесено Постанову ПНМДО 002270 з накладенням адміністративного стягнення. Штраф сплачено 02.05.2019 року.

З метою забезпечення вимог законодавства України на підставі положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VІ 27.04.2019 року Приморським РВ ГУ ДМС України в Донецькій області було винесено цілком законне рішення № 3, в якому було вирішено:примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ; зобов`язати його самостійно залишити територію України у термін до 24.05.2019 року; заборонити в`їзд в Україну терміном на 3 (три) роки.

Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 надавав пояснення на українській мові, від послуг перекладача відмовився, тому порушень при винесенні рішення допущено не було.Посилання позивача на наявність дружини та дітей громадян України нічим не підтверджуються, а доходи отримував не законно та не сплачував податки до державного бюджету України, що є порушенням податкового законодавства та порушенням адміністративного та кримінального законодавства України. З урахуванням наведеного, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення Приморського РВ у м. МаріуполіГУ ДМС України в Донецькій області від 27.04.2019 № 3 про його примусове повернення в країну походження відмовити.

Позивач в судове засідання надіслав заяву, в якій підтримав позов та просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, з підстав, зазначених у письмовому відзиві.

З урахуванням наведеного, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Наказом МВС України від 17.12.2013 № 1235 затверджено Інструкцію про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 січня2014 р. за № 25/24802).

Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства рішення про заборону в їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Дія цієї Інструкції не поширюється на рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну особам, яке приймається територіальними органами та територіальними підрозділами ДМС, органами охорони державного кордону, органами Служби безпеки України згідно зі статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Наведене вище свідчить, що рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства не є обов`язковим до застосування при прийнятті рішення про примусове повернення в країну походження, а отже, є факультативною санкцією, яка може застосовуватись під час примусового повернення в країну походження цих осіб. Водночас, передбачене ч. 2 ст. 26 Закону України «Проправовий статус іноземців та осіб без громадянства» право на прийняття рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства свідчить про наявність дискреційних повноважень органу Державної міграційної служби за належної оцінки обставин справи.

Відповідно до положень п. п. 1, 2, 3 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 360 від 20.08.2014 року, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Основними завданнями ДМС є: 1) реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; 2) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

За змістом п. 9, п. 4 Положення про Державну міграційну службу України, ДМС відповідно до покладених на неї завдань, приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Республіки Білорусь, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено паспортом серії НОМЕР_1 від 04.10.2017 року /а.с.11/.

Рішенням за № 3, винесеним начальником Приморського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області Рижовим А.А. від 27 квітня 2019 року, громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішено повернути до країни походження або третьої країни. ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 24.05.2019 самостійно залишити територію України, а також заборонено в`їзд до України терміном на 3 роки /а.с.14-15/.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МДО № 002270 від 27.04.2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000,00 грн. /а.с.16/.

Згідно квитанції № 92 АТ «Ощадбанк» від 02.05.2019 року, позивач ОСОБА_1 оплатив штраф, накладений постановою серії ПН МДО № 002270 від 27.04.2019 року /а.с.17/.

З консультаційного висновку лікаря-отоларинголога від 09.10.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 був поставлений діагноз: ГРВЗ, гострий риносинусит, гострий фарінготрахіт, гострий середній отит зліва та ін., у разі погіршення стану здоров`я запропоновано госпіталізацію. Вказаний діагноз підтверджується довідкою від 19.11.2018 року, консультаційним висновком лікаря-отоларинголога від 16.10.2018 року /а.с.18-21/.

Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Виходячи з положень частини першої статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно із п. п. 14, 25 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України. Третя країна - країна, яка не є країною походження іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначено статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Встановлено, що ОСОБА_1 не було ініційовано процедуру оформлення документів на імміграцію в Україну на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію». Після спливу терміну перебування в Україні позивач за проводженням терміну перебування чи легалізацією свого перебування в інший спосіб до міграційних органів не звертався.

Таким чином, суд приходить до висновку, що громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 понад встановлені законодавством терміни перебуває на території України незаконно.

Не приймаються до уваги і посилання позивача на факт наявності в Україні цивільної дружини, оскільки такий факт не свідчить про законність перебування на її території, а може слугувати виключно підставою для реалізації прав мігранта, визначених положеннями ЗУ «Про імміграцію».

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки(ст. 31Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

За змістом положень спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150 «Про затвердження Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства»:

- Іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворенні на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

- Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є:дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

- Примусове повернення з підстав, передбачених пунктом 5 цього розділу, здійснюється за рішенням органів ДМС, органу охорони державного кордону (стосовно іноземців, затриманих ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органу СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, оформленням відповідних документів, доведенням цього рішення до іноземця та взяттям з нього зобов`язання про добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк, а також здійсненням подальшого контролю за фактичним виконанням іноземцем цього рішення.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» забороняється примусово повертати і примусово видворяти іноземців до країн, де:їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або через політичні переконання;їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного чи внутрішнього збройного конфлікту, або систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Примусове повернення не застосовується до іноземців, які не досягли 18-річного віку, та іноземців, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

- Рішення органів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

- Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства (далі - рішення про примусове повернення) готує у двох примірниках посадова особа органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ і затверджує начальник (заступник начальника) відповідного органу/підрозділу або особа, яка виконує його обов`язки, за наявності підстав, зазначених у пункті 5 розділу І цієї Інструкції, з подальшим повідомленням щодо рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства упродовж 24 годин прокурора за територіальністю про підстави прийняття такого рішення.

- Рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 3).

- У рішенні про примусове повернення зазначається строк, упродовж якого іноземець зобов`язаний виїхати з України, який не має перевищувати 30 днів з дня прийняття такого рішення.

- Один з примірників рішення про примусове повернення видається іноземцю, стосовно якого воно прийнято, інший залишається в органі, який його прийняв.

- Іноземець зобов`язаний самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення № 3, винесене начальником Приморського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області Рижовим А.А. від 27 квітня 2019 року про примусове повернення громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до країни походження або третьої країни, а тому відмовляє у задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-246, 257-263, 293-295 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя: Л.Г. Шатілова