Справа № 815/2320/18
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2320/18
УХВАЛА

26 лютого 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вовченко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 15.05.2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відсутності контролю за діями ДОН ООДА, директора ДОН ООДА;

- зобов`язати відповідача притягнути директора ДОН ООДА ( ОСОБА_2 ) до дисциплінарної відповідальності, скасувати вказані посадові інструкції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року судом відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, даний позов залишено без руху та надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

30 травня 2018 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачеві.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року залишено без задоволення. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року про повернення адміністративного позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишено без змін.

24 січня 2020 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2018 року скасовано, а справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду на стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Справа №815/2320/18 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 04 лютого 2020 року та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд головуючому судді Вовченко О.А.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує: чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником), відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

11 лютого 2020 року ОСОБА_1 до суду подано за вх.№6249/20 заяву, в якій позивач, посилаючись на відстрочення їй сплати судового збору в адміністративній справі №815/6096/17, просить суд звільнити її від сплати судового збору та продовжити їй строк усунення недоліків позовної заяви.

Розглянувши наявну в матеріалах справи ксерокопію позовної заяви ОСОБА_1 , яка зроблена судом при поверненні позовної заяви позивачу ухвалою суду від 30 травня 2018 року, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.ст.160, 161 КАС України.

Суд зазначає, що у зв`язку з нерозбірливістю почерку позивача з наявної в матеріалах справи ксерокопії позову неможливо в повній та достатній мірі прочитати текст позовної заяви позивача та встановити повний зміст доводів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч.1 ст.5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Згідно з п.п.3,4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відсутності контролю за діями ДОН ООДА, директора ДОН ООДА, зобов`язати відповідача притягнути директора ДОН ООДА ( ОСОБА_2 ) до дисциплінарної відповідальності, скасувати вказані посадові інструкції.

Суд зазначає, що наявність скорочень у позовній заяві не дають змогу суду в повній мірі встановити зміст позовних вимог позивача. Окрім цього позивачем у прохальній частині позовної заяви не конкретизовано які саме посадові інструкції просить зобов`язати відповідача скасувати, їх реквізити.

Таким чином, позивачу необхідно привести позовні вимоги у відповідність до приписів ст.5 КАС України, надавши до суду відповідні уточнення до позовної заяви разом із копією для відповідача.

Згідно п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Так позивач у позовній заяві не зазначає власного реєстраційного номеру облікової картки платника податків та адреси електронної пошти, а також коду ЄДРПОУ, відомі номери засобів зв`язку та офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача. Суд не приймає до уваги вказівку позивача, що їй не відомі інші дані та засоби зв`язку відповідача, оскільки Одеська обласна державна адміністрація є органом державної влади, інформація про який є у вільному публічному доступі на офіційному веб-сайті відповідача «https://oda.odessa.gov.ua/» в розділі «Контакти».

Згідно п.5 та п.6 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 2 статті 79 КАС України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Однак, позивачем не додано до позовної заяви жодних доказів на обґрунтування доводів, викладених у позовній заяві та не зазначено причин, які унеможливлюють їх надання.

Таким чином, позивачу необхідно надати докази, якими позивач обґрунтовує свої доводи або їх належним чином засвідчені копії (з копіями цих документів для відповідача).

При цьому суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55 відмітка про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Згідно п.11 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, в порушення вимог вищевказаної статті у позовній заяві відсутнє власне письмове підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду власне письмове підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1762,00 гривень.

Отже, за подачу адміністративного позову з даними вимогами ОСОБА_1 повинна надати до суду докази сплати судового збору у розмірі 704,80 грн. за кожну вимогу немайнового характеру.

Однак, в порушення вимог вищевказаних статей, ОСОБА_1 не надано до суду доказів сплати судового збору.

При цьому у прохальній частині адміністративного позову ОСОБА_1 просить суд звільнити її від сплати судового збору, оскільки вона не отримує заробітну плату, а лише пенсію у розмірі 2082 грн. У заяві від 11.02.2020 року позивач також посилається як на підставу звільнення її від сплати судового збору на відстрочення їй сплати судового збору по справі №815/6096/17.

Суд зазначає, що жодного доказу на підтвердження обставин, які слугували би підставою для звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору, позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору, з урахуванням вищевказаних умов, є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи. При цьому, звільнення від сплати судового збору, відстрочення чи розстрочка стороні сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подається до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір» від 23.01.2015 року №2 із вказаного питання роз`яснено, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» визначені об`єкти справляння судового збору та частиною другою вказаної статті вказані випадки, коли судовий збір не справляється.

Проте приписами Закону України «Про судовий збір» не передбачено, що набуття особою статусу пенсіонера є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що підставою зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат є незадовільний майновий (матеріальний) стан сторони, незалежно від того, чи є сторона фізичною особою чи юридичною.

Позивачем не додано жодного доказу на підтвердження її тяжкого фінансового становища, а також того, що вона відповідає умовам, визначеним п.п.1-3 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що вказані норми законодавства встановлюють можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку. Положення статей спрямовані на те, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугують гарантуванню принципу рівності (стаття 10 КАС України) усіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану, у зв`язку з чим застосування інституту звільнення від сплати судового збору можливе у разі тяжкого фінансового становища сторони.

Разом з цим, з урахуванням дії принципу змагальності, питання щодо звільнення від сплати судового збору вправі поставити перед судом позивач шляхом подання відповідного обґрунтованого клопотання, у якому повинно бути наведено обставини, котрі свідчать про незадовільне скрутне матеріальне становище особи, та подати суду відповідні докази. Такими доказами можуть бути, зокрема, документи про рівень доходу позивача, документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження, тощо.

Оскільки до позовної заяви не надано жодних документів на підтвердження незадовільного майнового стану позивача, - на момент розгляду зазначеного клопотання відсутні встановлені законом підстави для звільнення позивача від сплати судового збору.

Також суд зазначає, що відстрочення особі сплати судового збору по одній справі не є підставою для звільнення її від сплати судового збору по іншій справі, не є доказом незадовільного майнового стану позивача.

Відтак, системно проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та дослідивши позовну заяву, судом з`ясовано, що при подачі адміністративного позову позивачем не було виконано вимог, передбачених статтями 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суд зазначає, що ухвалою суду від 30 липня 2018 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 судом також вирішено надіслати позивачам оригінал адміністративного позову разом із усіма доданими документами.

Після повернення справи №815/2320/18 до Одеського окружного адміністративного суду від позивача не надходив оригінал адміністративного позову разом із доданими документами. Також вказаний оригінал позовної заяви позивачем на виконання ухвали суду від 06 лютого 2020 року до суду надано не було.

За таких обставин, застосовуючи аналогію закону згідно ст.7 КАС України, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Виявлені недоліки мають бути усунені позивачем шляхом надання до суду:

- належним чином оформленої позовної заяви, викладеної розбірливим почерком (усі скорочення слів у позовній заяві мають бути загальноприйнятими і зрозумілими, зафіксованими у державних стандартах і словниках з дотриманням загальноприйнятих норм) з уточненими позовними вимогами, приведеними у відповідність до вимог ст.5 КАС України (з копією відповідачу);

- доказів на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин або їх належним чином засвідчених копій (з копією відповідачу);

- доказів сплати 704,80 грн. судового збору або належним чином обґрунтованого клопотання про звільнення від сплати судового збору із доказами на підтвердження його обґрунтованості;

- оригіналу адміністративного позову ОСОБА_1 (вх.№2346/18) разом із усіма доданими документами.

Суд вважає за доцільне зазначити, що у разі своєчасного виконання ухвали суду, та направлення необхідних документів засобами поштового зв`язку, позивачу, з метою попередження повернення судом позовної заяви позивачеві з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, необхідно завчасно повідомити суд відповідними засобами зв`язку (телефон, факс, електрона пошта, тощо) про надіслання матеріалів до суду, оскільки згідно з п.1 та п.2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 року за №173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Встановити позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.

Ухвала окремо від остаточного судового рішення оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Вовченко