Справа № 425/437/20
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 року Провадження №2-а/425/57/20

Справа№425/437/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Клименко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (який був представлений адвокатом: Навгородською В.В.) до Державної екологічної інспекції України, третя особа: державний інспектор України з охорони навколишнього середовища Тищенко Сергій Вікторович про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України, третя особа: державний інспектор України з охорони навколишнього середовища Тищенко Сергій Вікторович, якою просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 2/2-2 від 30 січня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 78 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі закрити.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті, сторони не з`явились, але були повідомлені належним чином. Позивач подав письмові пояснення, а відповідач і третя особа причини неявки не повідомили, не з`явились, і будь-яких документів по суті справи, не подали, хоча копію позову з усіма доданими до нього документами, разом з повісткою та ухвалою про відкриття провадження, було направлено на офіційну електронну адресу інспекції.

У зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі положень частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України), розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тобто в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами, а фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивача полягала у тому, що відповідач не мав права складати оскаржувану ним постанову, оскільки в його діях не було складу адміністративного правопорушення, в якому його підозрюють; під час проведення перевірки перевіряючи вийшли за межі наданих ним повноважень і встановили те, що не було предметом перевірки та заяви, на підставі якої проводилась перевірка діяльності ПрАТ «ММК ім.Ілліча»; мали місце порушення процедури розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Оскільки відповідач і третя особа, правом на подачу відзиву та доказів, які б їх підтверджували не скористався, а позивач доводив свої вимоги тільки письмовими доказами, які є в матеріалах справи, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:

15 січня 2020 року, тимчасово виконуючим обов`язки Голови Державної екологічної інспекції України було видано направлення на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у складі 12-ти службових осіб інспекції, серед яких був і державний інспектор України з охорони навколишнього природного середовища Тищенко Сергій Вікторович (а.с.6-8 - копія направлення на перевірку з додатком).

При цьому проведення вказаного позапланового заходу, було погоджено першим заступником Міністра енергетики та захисту довкілля України (а.с.9 - копія погодження).

Підставою для проведення перевірки, як зазначено у направленні на проведення перевірки стало звернення громадянина ОСОБА_2 який вказував на те, що посадові особи вказаного товариства продовжують здійснювати ненормоване складування відходів виробництва на території міста Маріуполь, на 5-ти земельних ділянках, що функціонують як шлаковідвали, через, що відбувається забруднення як ґрунту, так і повітря. І саме ці факти, як зазначено у заяві і просив перевірити громадянин (а.с.8 - копія звернення громадянина, 6 - копія направлення на перевірку).

А предметом перевірки було визначено: дотримання вказаним товариством вимог законодавства про охорону атмосферного повітря, використання та охорону земель та поводження з відходами (а.с.6 - копія направлення на перевірку).

30 січня 2020 року, один з інспекторів, що входив до складу групи перевіряючих склав відносно директора з охорони праці, промислової безпеки та екології ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» Астаф`єва Олега Павловича протокол про вчинення адміністративного правопорушення, у зв`язку з не допуском до земельних ділянок, які засмічені, для визначення їх площі, а також постанову про накладення адміністративного стягнення за не виконання законної вимоги інспектора (а.с.10- копія протоколу, 13 - копія постанови).

Разом з цим, того ж дня, державний інспектор України з охорони навколишнього природного середовища Тищенко Сергій Вікторович склав відносно ОСОБА_1 (начальника управління охорони навколишнього середовища та промислової санітарії цього ж товариства) протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 78 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку тим, що останній порушив порядок здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря який полягав у тому, що мала місце недостовірна інформація щодо наявних неорганізованих джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (а.с.14 - копія протоколу).

А також, на основі цього протоколу та на підставі статей 11 і 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», Сергій Вікторович прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 у зв`язку із вчиненням на його думку останнім адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 78 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.16 - копія постанови).

З цією постановою, Сергій Вікторович не погодився і вважаючи її протиправною подав до Рубіжанського міського суду Луганської області позов, яким просив її скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити (а.с.1-27).

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі службової особи Державної екологічної інспекції України про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального і процесуального права, та дійшов до таких висновків:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (пункт перший частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Перевіряючи чи прийнята оскаржувана позивачем постанова, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, суд виходить з такого:

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

З огляду на положення частини 1 статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності, яке застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

А штраф, як різновид такого стягнення, накладається на громадян за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим кодексом та іншими законами України (частина 1 статті 27 КУпАП).

При цьому, в силу положень частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, що головне, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, серед іншого, адміністративним правопорушенням являється тільки така дія (чи бездіяльність), за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Наведені положення, як і висновок суду, повністю узгоджуються з положеннями пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України, відповідно до яких, виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Отже, якщо громадянин вчинив будь-яке діяння, то він підлягає адміністративній відповідальності, якщо таке діяння визначено законом як адміністративне правопорушення, і адміністративне стягнення за нього теж передбачено законом.

В силу положень пункту 5 частини 1 статті 213 та статті 242? КУпАП від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягненнядійсно мають право державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, але виключно щодо тих адміністративних правопорушень, вичерпний перелік яких, передбачений статтею 242? КУпАП та, як вже вказувалось вище, на основі суворого додержання законності під час розгляду таких справ.

Зокрема, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, положення частини 1 статті 280 КУпАП зобов`язують будь-яких осіб, які розглядають справу про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Що, у взаємозв`язку із положеннями частин перших статей 23, 27 та 9 КУпАП, зобов`язує осіб, які розглядають справу про адміністративне правопорушення чітко встановити суть діяння та здійснити точну правову кваліфікацію вчиненого громадянином діяння. Тобто, закон зобов`язує таких осіб встановити що саме було вчинено та яким законом визначено вчинене громадянином діяння, як адміністративне правопорушення, і якому адміністративному стягненню, у такому разі підлягає порушник.

Тому, тільки у випадку якщо вчинене громадянином діяння визначено конкретним законом як адміністративне правопорушення і закон передбачає за це адміністративну відповідальність, до громадянина який його вчинив може бути застосоване конкретне адміністративне стягнення, у тому числі і штраф.

Тож, якщо особа, яка розглянула справу про адміністративне правопорушення відносно конкретного громадянина встановила, що останній вчинив адміністративне правопорушення і за це його слід піддати адміністративному стягненню, на виконання положень пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України та частини 1 статті 280 і частини 2 статті 283 КУпАП така особа повинна винести постанову, в якій обов`язково зазначати точну суть того, що вчинив громадянин та вказати конкретний нормативно - правовий акт, який передбачає відповідальність за вчинене громадянином адміністративне правопорушення.

Уважно дослідивши оскаржувану позивачем постанову (а.с.16), суд констатує, що у порушення вказаних положень Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідач, не здійснив під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обов`язкової дії, яка повинна передувати складанню постанови у таких справах, зокрема, відповідач не з`ясував у чому конкретно полягала вчинена позивачем дія та чи дійсно існує закон, який передбачає у якості адміністративного правопорушення, вчинене позивачем діяння.

Тобто, відповідач не встановив який конкретно закон визначає вчинене позивачем діяння як адміністративне правопорушення, і яким конкретно законом передбачено застосування у такому разі адміністративного стягнення.

Такого висновку суд дійшов через те, що оскаржувана позивачем постанова хоча і містить посилання на частину 1 статті 78 КУпАП та статті 11 і 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», самі по собі ці норми права, навіть у їх сукупності, не передбачають, що наявність недостовірної інформації щодо наявних неорганізованих джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря є адміністративним правопорушенням.

З огляду на зміст протоколу та оскаржуваної постанови, інспектор вважав, що наявність недостовірної інформації щодо наявних неорганізованих джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 78 КУпАП, зокрема діяння позивача інспектор вважав порушенням порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря (а.с.14,16).

Дійсно, положення частини 1 статті 78 КУпАП передбачають, що адміністративним правопорушенням являється:

- викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади;

- недодержання вимог, передбачених наданим дозволом;

- інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря;

- перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів.

Але ця стаття не передбачає, що наявність недостовірної інформації щодо наявних неорганізованих джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря є адміністративним правопорушенням.

Положення стаття 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», на яку посилався інспектор, також не містить будь-яких положень які б кваліфікували наявність недостовірної інформації щодо наявних неорганізованих джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 78 або хоча би, як інше порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря.

Положення статті 33 цього ж закону, використані відповідачем, дійсно містять положення про те, що особи, винні у ненаданні передбаченої законодавством своєчасної, повної та достовірної інформації про стан атмосферного повітря, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, джерела забруднення, а також приховуванні або перекрученні відомостей про стан атмосферного повітря, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, екологічну обстановку, яка склалася внаслідок забруднення атмосферного повітря, несуть відповідальність згідно із законом.

Але суд знову констатує, що і тут сама по собі ця норма, навіть у сукупності із статтею 78 КУпАП, не визначає, що описане діяння є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 78 або хоча би, що таке діяння входить в порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря.

Разом з цим, що теж не менш важливо. Положення статті 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» вказують на відповідальність визначену іншим законом, проте не за сам факт недостовірної інформації, а виключно за ненадання передбаченої законодавством своєчасної, повної та достовірної інформації про стан атмосферного повітря, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, джерела забруднення, а також приховуванні або перекрученні певної інформації.

Однак, оскаржувана позивачем постанова, не містить жодних відомостей про те, коли саме позивач (якщо це дійсно був саме він) не надав (і яким конкретно законодавством було передбачено його обов`язок це зробити) своєчасної, повної та достовірної інформації (форма, спосіб і строки подання якої передбачено законодавством), або ж приховав чи перекрутив інформацію, а також ким, коли і як були встановлені такі факти.

Тобто, відповідач не тільки не визначився із кваліфікацією діяння позивача, а й не встановив усі фактичні обставини діяння позивача.

Як вже вказувалось, в силу положень частини 2 статті 283 КУпАП саме у постанові по справі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення і суть такого правопорушення.

Однак оскаржувана позивачем постанова не містить відомостей про те, яка конкретно стаття (частина, пункт, підпункт) Кодексу України про адміністративні правопорушення чи іншого закону України визначає вчинене позивачем діяння (наявність недостовірної інформації щодо наявних неорганізованих джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря), якщо це діяння було вчинено позивачем, як адміністративне правопорушення та визначає, що у такому разі, слід було б застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, при цьому саме у тому розмірі у якому застосував відповідач або ж, що слід було кваліфікувати діяння позивача, саме як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 78 КУпАП.

Постанова навіть не містить дати та часу вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

А положення частини 2 статті 283 КУпАП зобов`язували відповідача встановити такі обставини, а їх результати зазначити у постанові.

Державна влада, в силу приписів частини 1 статті 6 Конституції України, здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

При цьому, з огляду на положення частини 1 статті 124 Основного закону, суди здійснюють виключно одну функцію - правосуддя. Тому суд, не має компетенції на вчинення тих дій, які повинні здійснювати представники інших гілок влади. Як наслідок, суд не має повноважень на здійснення правової кваліфікації вчиненого позивачем діяння (якщо воно дійсно було ним вчинено) замість уповноваженого представника виконавчої гілки влади.

А встановлені судом обставини вказують на те, що немає жодних доказів того, що у діянні позивача був склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 78 КУпАП.

Тому суд вважає, що оскаржувана позивачем постанова дійсно є протиправною.

Як наслідок, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю (постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю) позаяк постанову прийнято не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У зв`язку із чим, суд не бачить необхідності давати юридичну оцінку іншим аргументам позивача.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,78,217,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, третя особа: державний інспектор України з охорони навколишнього середовища Тищенко Сергій Вікторович про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також закриття провадження у справі, - задовольнити.

Скасувати постанову (№2/2-2 від 30 січня 2020 року) про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 1 статті 78 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 136 гривень, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складання до Першого апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області.

Суддя - Д.С. Коваленко