Справа № 560/145/20
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/145/20
РІШЕННЯ

іменем України

21 лютого 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

I. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до частини 7 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців період роботи в органах державної податкової служби з 16 серпня 1994 року по 06 грудня 2001 року, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця по інвалідності з врахуванням загального стажу державного службовця 23 роки 5 місяців 12 днів відповідно до частин 7 - 12 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 28.01.2018 року, з урахуванням виплачених сум;

- провести перерахунок пенсії державного службовця з 17.10.2019 у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 15.12.1993 року №3723-ХІІ;

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми платежу за один місяць.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем всупереч вимогам ст. 37 Закону України «Про державну службу» відмовлено у проведенні перерахунку та призначенні пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про державну службу» через відсутність стажу на відповідних посадах державної служби. На думку позивача, відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи на державній службі період його роботи з 16 серпня 1994 року по 06 грудня 2001 року на посадах в органах державної податкової служби, а тому відмова відповідача перевести його на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправною та такою, що не відповідає чинному законодавству.

06.02.2020 до суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просило відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вказали, що згідно з пунктом 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723 мають, зокрема, чоловіки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Так, позивач набуде право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" при досягненні 62 років. Крім того, вказали, що період роботи позивача з 16 серпня 1994 року по 06 грудня 2001 року на посадах в органах державної податкової служби не відносяться до посад державних службовців, визначених Законом України «Про державну службу», і не зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Вказали, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.01.2020 позовну заяву було залишено без руху. Вимоги вказаної ухвали виконані позивачем.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.02.2020 відкрито провадження в даній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 поновлено провадження в даній справі. відмовлено у задоволенні клопотання Городоцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін. Замінено Городоцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

У зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 другої групи інвалідності, 21.03.2016 йому призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, позивач продовжував працювати.

01.11.2018 ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника Старосинявської районної державної адміністрації.

17.10.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723.

Листом від 07.11.2019 №36385/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило ОСОБА_1 у задоволенні його заяви, оскільки право на призначення пенсії відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 899 «Про державну службу» він набуде після досягнення віку 62 роки. Крім того, вказали, що до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби не зараховано період роботи в Державній податковій інспекції по Старосинявському району.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся в суд з даним адміністративним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Згідно з статтею 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу"№889-VIII.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтями 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про державну службу" №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами частини 9 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина 12 статті 37 Закону України "Про державну службу"№3723-XII).

За змістом пункту 4 Порядку про обчислення стажу державної служби № 229 від 25 березня 2016 року стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу. До стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання

Пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України встановлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зарахуватися до стажу державної служби , який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 у справі К/9901/5405/17 (№351/1792/17).

Тобто, відповідачем безпідставно не зараховано до стажу позивача період роботи з 16 серпня 1994 року по 06 грудня 2001 року на посадах в органах державної податкової служби і відповідно, дії відповідача в цій частині є протиправними.

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно з статтею 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII. Тому наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-XII.

Згідно з частиною 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Справа, яка розглядається є типовою та за всіма ознаками, відповідає зразковій справі №Пз/9901/23/18 за позовом ОСОБА_2 до Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, а тому суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в рішенні від 13.02.2019.

Так, у рішенні Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 зроблено правові висновки про необґрунтованість доводів відповідача, щодо визначення законодавцем правил, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, а саме застосування у сукупності норм, визначених пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII, і норм, передбачених частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, відповідно до яких умовами для призначення пенсії державного службовця є: вік (у даному випадку 62 роки), стаж державного службовця і страховий стаж.

Зазначив, що Закон України "Про державну службу" не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Виходячи із викладеного, неприпустимим є встановлення такого правового регулювання, за яким розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині 3 статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 22 Конституції України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до частини 7 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Водночас, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію, починаючи з 28.01.2018 є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

За змістом наданих до пенсійного органу документів, наявних у матеріалах справи та наведених норм законодавства у сукупності, слідує, що позивач має право на переведення на інший вид пенсії з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області, тобто з 17.10.2019.

Крім того, суд відхиляє доводи відповідача щодо передчасності позовної вимоги про проведення перерахунку пенсії державного службовця з 17.10.2019 з підстав нового призначення пенсії. У поданому відзиві відповідач не заперечує, що позивач звернувся за переведенням з одного виду пенсії на інший та обґрунтував момент, з якого має бути здійснено перерахунок пенсії позивача.

Отже, для належного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 17 жовтня 2019 року пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у розмірі 60% від заробітку зазначеного в довідці про складові заробітної плати №41/10-14-1962/2019 та 41/10-14-1963/2019 від 17.10.2019.

Щодо позовної вимоги у якій позивач просить допустити до негайного виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи те, що позовні вимоги, заявлені позивачем є зобов`язального характеру, та стосуються виключно встановлення наявності чи відсутності підстав для врахування стажу роботи для переведення з одного виду пенсії на інший, підстави для застосування приписів пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не спростовано, а позивачем підтверджено протиправність дій відповідача, а тому, наявні підстави для їх часткового задоволення.

Згідно з положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до частини 7 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців період роботи в органах державної податкової служби з 16 серпня 1994 року по 06 грудня 2001 року.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити і здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 17 жовтня 2019 року пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у розмірі 60% від заробітку зазначеного в довідці про складові заробітної плати №41/10-14-1962/2019 та 41/10-14-1963/2019 від 17.10.2019. з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 лютого 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап