Справа № 1.380.2019.007073
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.007073
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2017, 2016 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 02 вересня 2019 року пенсію за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме за 2018, 2017, 2016 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 суму у гривнях, що дорівнює різниці між фактично отриманою ОСОБА_1 пенсією за віком за період з 02.09.2019 року та призначеною ОСОБА_1 з 02 вересня 2019 року пенсією за віком, обчисленою згідно із статтями 27, 28, 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме за 2018, 2017, 2016 роки.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 01 серпня 2001 року позивачу призначено пенсію по інвалідності, з 04.12.2006 призначено пенсію за вислугу років. Вказує, що у вересні 2019 року позивач звернувся до Залізничного відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про переведення із пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Таким чином, з 02 вересня 2019 року на підставі поданої заяви позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати та сплачувала в установленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При призначенні пенсії за віком з 02 вересня 2019 року цей період роботи зараховано до страхового стажу, а також включено до періодів, за які обчислено середньомісячну заробітну плату застрахованої особи. При цьому при визначенні розміру пенсії за віком позивачу застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2016, 2015, 2014 роки (з індексацією), який використовувався для обчислення пенсій, що призначені в 2017 році. Всупереч положенням ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-1V Головне управління ПФУ у Львівській області (надалі - Відповідач) прийняло рішення про призначення позивачу пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016, 2015, 2014 роки, а не за 2018, 2017, 2016 роки, які саме передують року звернення за призначенням пенсії за віком. Зазначає, що 15.11.2019 позивач звернувся із заявою до Залізничного відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління ПФУ у Львівській області про здійснення перерахунку призначеної пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати за 2018, 2017, 2016 роки. У відповідь позивач отримав лист відповідача від 25.11.2019 № 143/к-20, в якому зазначається про те, що розмір пенсії за віком позивача становить 3 300,57 грн і обчислений із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а саме - 4404,35 грн. У довідці про заробітну плату, яка додана до листа відповідача, вказано, що середній заробіток за три попередні роки становить 4 404,35 грн і розрахований виходячи із показників заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить суд задовільнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 29.12.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 21.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі згідно ст. 263 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач 07.02.2020 подав до суду відзив на позовну заяву у якому проти позовних вимог заперечує повністю. Позиція відповідача ґрунтується на тому, що органи Пенсійного фонду діють в межах наданих повноважень та чинних нормативно-правових актів з питань пенсійного забезпечення. Вказує, що відповідно до частини 3 ст. 45 Закону України №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Вказує, що позивач перебуває на обліку в управлінні з 30.07.2001 - як отримувач пенсії по інвалідності в розмірах пенсії за віком, третя група загального захворювання; з 04.12.2006 - переведено на пенсію за вислугу років як працівника освіти, розмір якої обчислено відповідно до Закону 1058; з 02.09.2019 - переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України 1058, згідно з заявою №4184 від 02.09.2019. Зазначає, що пенсію позивачу обчислено з врахування страхового стажу - 41 рік 08 місяців 13 днів (коефіцієнт стажу - 0,41667) та середньомісячного заробітку для обчислення пенсії - 7631,81 грн, за період 01.07.2000 по 31.07.2019 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,73279) із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 4404,35 грн. Також зазначає, що 24.10.2019 в автоматичному режимі було проведено перерахунок пенсії за віком у зв`язку з уточненням показників середньої заробітної плати по народному господарству (місячний - липень 2019) з 02.09.2019. Відтак, пенсійне забезпечення позивача здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства на підставі поданих нею документів про стаж та заробітну плату. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд на підставі заяв по суті справи, якими згідно ч.3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, є позов та відзив, та поданих сторонами доказів

встановив:

ОСОБА_1 перебуває на обліку пенсійного фонду як одержувач пенсії за віком згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 02.10.2019 (а.с.15).

З 02.09.2019 позивачеві за його заявою призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV)

Відповідно до листа відповідача від 25.11.2019 № 143/к-20, з`ясовано, що 01 серпня 2001 року позивачу призначено пенсію по інвалідності, з 04.12.2006 призначено пенсію за вислугу років, з 02 вересня 2019 року на підставі поданої заяви позивачу призначено пенсію за віком та що становить 3 300,57 грн і обчислений із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а саме - 4404,35 грн (а.с.16-17).

Відповідно до розрахунку заробітку для обчислення середній заробіток за три попередні роки становить 4 404,35 грн і розрахований виходячи із показників заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки (а.с.24).

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Основного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону № 1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Частиною 3 ст. 2 Закону № 1058-IV передбачено, що для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 2/1 Розділу XV «Прикінцеві положення» особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Як встановлено судом з матеріалів справи, до вересня 2019 року позивач одержував пенсію за вислугу років, яка була призначена відповідно до п. е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, у вересні 2019 року позивач вперше звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною третьою ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший вид пенсії за цим же Законом, оскільки відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів ПФУ у солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Натомість пенсія за вислугу років не передбачена Законом України № 1058-ІV, а порядок та умови її виплати визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ.

Відтак суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно застосував до спірних правовідносин правову норму частини 3 статті 45 Закону №1058-ІV, що стосується переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки до 2 вересня 2019 року позивач отримувала пенсію за вислугу років призначену відповідно до норм іншого закону - Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №521/4655/17.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду висловленій зокрема у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а, постанові від 14 лютого 2018 року (справа № 465/5246/17), постанові від 23 жовтня 2018 у справі № 334/2653/17, постанові від 13 грудня 2018 у справі № 185/860/17, постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058-IV.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше 02 вересня 2019 року, відтак відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 та 2018 роки, однак ним неправомірно застосовано розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, для належного захисту порушених прав позивача, суд задовольняє позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2017, 2016 роки, зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 02 вересня 2019 року з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме 2018, 2017, 2016 роки та провести нарахування і виплату належної пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених приписів нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що відповідачем вказані норми не дотримані, а тому позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача стягненню підлягає судовий збір в сумі 1921,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. 1, 2, 5,19, 20, 241-246, 263 КАС України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2017, 2016 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрея 10, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію за віком з 02 вересня 2019 року з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме 2018, 2017, 2016 роки та провести нарахування і виплату належної пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрея 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір в сумі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня, 0 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 21.02.2020.

Суддя Коморний О.І.