Справа № 360/344/20
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/344/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:

-визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті недоотриманої пенсії та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії ОСОБА_2 через відсутність документів для підтвердження факту спільного проживання неправомірними;

-зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області виплатити ОСОБА_1 суму пенсії з липня 2018 по вересень 2019, що належала її чоловіку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишилась недоотриманою, у зв`язку з його смертю, як члену сім`ї померлого пенсіонера, який проживав з ним разом на день смерті та звернувся за виплатою на протязі півроку, призначити, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 №159 за період з травня 2017 року по травень 2018 року;

-зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення згідно ст.382 КАСУ (а.с.1-7).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 67 років ОСОБА_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , помер.

Згідно рішення суду по справі № 408/3857/17-а, яке набуло чинності 06.03.2018 постановлено: визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_2 . Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 07 липня 2017 року та сплатити виниклу заборгованість.

В квітні 2018 року заборгованість у сумі 115679,50 грн була сплачена без урахування компенсації втрати частини пенсії, що підтверджується роздруківкою з пенсійного рахунку.

В липні 2018 року виплата пенсії ОСОБА_2 була знов припинена, що підтверджується роздруківкою з карткового рахунку.

В жовтні 2019 року відповідач поновив виплату пенсії, однак заборгованість з липня 2018 по жовтень 2019 року та компенсація втрати частини доходів з квітня 2016 року по квітень 2018 року та з серпня 2018 року по жовтень 2019 року так і не була сплачена.

13.12.2019 позивач надала до відповідача пакет документів для отримання недоотриманої пенсії та компенсації втрати частини доходів.

14.01.2020 представник позивача отримала відмову у вигляді звичайного листа від 28.12.2019, згідно якої у виплаті недоотриманої пенсії відмовлено через відсутність документів для підтвердження факту спільного проживання, оскільки за думкою відповідача, штамп реєстрації про місце проживання в паспорті не є документальним підтвердженням.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 19.02.2020 за вхідним реєстраційним номером 6426/2020 надав відзив на позовну заяву від 18.02.2020 №1465/07-23 (а.с.22-23), в якому заперечував проти задоволення позову.

В обґрунтування зазначив, що статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 22.1 і.2005 року за №22-1. зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846, (зі змінами) для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Відповідач зазначив, що для підтвердження факту спільного проживання при зверненні за недотриманою пенсією померлого надається паспорт із штампом про реєстрацію місця проживання або довідка органів самоврядування про сумісне проживання та ведення сумісного господарства. У зв`язку з тим, шо ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.06.2019 №905-, тому штамп реєстрації міста проживання в паспорті не являється підтвердженням факту спільного проживання. Пенсіонер помер на тимчасово окупованій території, тому інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті, надати не має можливості так як будь-які довідки, акти обстеження, видані установами, розташованими на територіях неконтрольованих українською владою, не носять правових наслідків.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.11-12).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 (а.с.2,3), є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4,6).

Померлий ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (а.с.4).

Також, померлий ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщена особа, перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області з 01.03.2016, як пенсіонер за віком (а.с.27).

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 14.12.2017 по справі №408/3857/17-а адміністративний позов ОСОБА_2 до Станично-Луганського управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними та дискримінаційними дій відповідача, зобов`язання поновити виплату пенсії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Станично-Луганського управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_2 .

Зобов`язано Станично-Луганське управління Пенсійного фонду України Луганської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 07 липня 2017 року та сплатити виниклу заборгованість.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_2 пенсії за один місяць.

Стягнуто з Станично-Луганського управління Пенсійного фонду України Луганської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Зобов`язано Станично-Луганського управління Пенсійного фонду України Луганської області подати звіт про виконання судового рішення протягом місяця з часу закінчення строку на апеляційне оскарження, а у випадку апеляційного оскарження та залишення в силі рішення суду першої інстанції, протягом місяця з часу проголошення судового рішення апеляційним судом (а.с.39-41).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018 по справі №408/3857/17-а апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 14 грудня 2017 року у справі № 408/3857/17-а повернуто заявникові (а.с.44-46).

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 17.07.2018 на підставі підпункту 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичною проживання/перебування, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та на підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб по яких надано інформацію згідно інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний контроль (система «Аркан»), про відсутністю на підконтрольній території понад 60 днів від 17.07.2018 вирішено призупинити виплату ОСОБА_2 з 01.07.2018 (а.с.49).

Заявою від 10.06.2019 ОСОБА_2 просив поновити виплату пенсії з 01.07.2018 (а.с.51).

Також за життя ОСОБА_2 звертався до відповідача з заявою від 11.09.2018 про виплату компенсації втрати частини доходів з суми пенсії за період з квітня 2016 року по день повторного поновлення (а.с.5).

Відповідно до інформації, зазначеної в атестаті Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області особистий рахунок ОСОБА_2 закрито у зв`язку зі смертю (а.с.53).

28.12.2019 на заяву позивача від 13.12.2019 щодо виплати недоотриманої пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відповідач надав відповідь №10836/03-23, в якій зазначив, що для підтвердження факту спільного проживання при зверненні за недотриманою пенсією померлого надається паспорт із штампом про реєстрацію місця проживання або довідка органів самоврядування про сумісне проживання та ведення сумісного господарства. У зв`язку з тим, шо ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.06.2019 №905-, тому штамп реєстрації міста проживання в паспорті не являється підтвердженням факту спільного проживання. Пенсіонер помер на тимчасово окупованій території тому інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті, надати не маєте можливості так як будь-які довідки, акти обстеження, видані установами, розташованими на територіях неконтрольованих українською владою, не носять правових наслідків (а.с.7).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовані статтею 52 Закону № 1058-IV.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону № 1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну (частина друга статті 52 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1058-IV у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Вищевказана норма закону кореспондується зі статтею 91 Закону України від 05 листопада 1999 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Абзацами першим, третім пункту 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Крім того за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду (пункт 2.16 Порядку № 22-1).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 29.04.1973 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб ІНФОРМАЦІЯ_4 (зворотній бік а.с.3).

Також за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку № 22-1).

Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, а вразі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Абзацом першим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абзац шістнадцятий частини першої статті 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції»).

Відповідно до частини другої статті 64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до паспорту ОСОБА_2 Серії НОМЕР_2 , останній був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 з 30.10.2007 (а.с.4).

Відповідно до паспорту позивача Серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 також зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 з 30.10.2007 (а.с.2).

З огляду на вищевикладене та досліджені письмові докази, судом встановлено, що позивач є членом сім`ї, яка проживала разом з пенсіонером ОСОБА_2 на день його смерті, а тому вона має право на виплату недоотриманих за життя померлого чоловіка, належних йому сум пенсії в тому числі і на компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за життя ОСОБА_2 за всі періоди невиплати йому пенсії у відповідності до статей 46 та 52 Закону № 1058-IV.

Щодо компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за життя ОСОБА_2 , суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 46 Закону України від 09 липня 2000 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок компенсації).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців; виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 6 Закону № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Згідно статті 7 Закону № 2050-ІІІ , відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФ України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 травня 2018 року у справі 703/5652/15-а, від 15 серпня 2018 року у справі № 653/3356/17, від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року по справі № 523/1127/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Згідно п. 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 17 липня 2017 року (справа № 21-2003а16), Верховного Суду викладені у постановах від 03 травня 2018 року у справі 703/5652/15-а, від 15 серпня 2018 року у справі № 653/3356/17, від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року по справі № 523/1127/17, якими також визначено, що для задоволення вимог про стягнення заявленої компенсації потребується дослідження документів та інших обставин, необхідних для встановлення права особи на компенсацію та обчислення конкретного її розміру.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що у розумінні Закону України від 19.10.2000 року №2050-III пенсія є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випадку її присудження за рішенням суду, і порушення строків її виплати означає втрату громадянином частини свого доходу.

Матеріалами справи підтверджено, що за життя ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до відповідача з вимогою виплатити йому компенсацію втрати частини доходів, оскільки відповідач при виконанні постанови Біловодського районного суду Луганської області від 14.12.2017 по справі №408/3857/17-а не нарахував та не виплатив йому компенсацію втрати частини доходів, яка передбачена статтею 46 Закону №1058 (а.с.5).

Також судом встановлено, що починаючи з 01.07.2018 виплата пенсії ОСОБА_2 була знову зупинена та за його заявою від 10.06.2019 відновлено рішенням №237 від 13.06.2019 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління соціального захисту населення Станично-Луганської райдержадміністрації Луганської області (а.с.49,50,51).

Оскільки виплата пенсії була поновлена, то при її нарахуванні за періоди несплати відповідач повинен був також нарахувати компенсацію втрати частини доходів відповідно до статті 46 Закону № 1058-IV.

Жодних доказів того, що така компенсація була сплачена ОСОБА_2 за його життя, відповідач суду не надав.

Отже при виплаті ОСОБА_1 недоотриманої пенсії ОСОБА_4 відповідач зобов`язаний також сплатити і компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати за життя ОСОБА_2 за всі періоди невиплати йому пенсії.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а зазначені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії померлого чоловіка порушено, а дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу недоотриманої пенсії померлого чоловіка були протиправними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з корегуванням способу захисту порушених прав позивача.

Що стосується клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зауважує на таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 24 січня 2020 року відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі (а.с.11-12).

Станом на дату розгляду справи по суті судовий збір не сплачений, а тому підлягає стягненню даним рішенням суду до Державного бюджету України.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, позивачу необхідно відшкодувати 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області у виплаті ОСОБА_1 суми недоотриманих за життя померлого ОСОБА_2 сум пенсії, що викладена у листі від 28.12.2019 №10836/03-23.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (93600, Луганська область, Станично-Луганський район, селище міського типу Станиця Луганська, вул. 1 Травня, буд.20, ) виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з компенсацією втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за життя ОСОБА_2 за всі періоди невиплати йому пенсії.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) - 899998, Рахунок отримувача - UА0026001, Код класифікації доходів бюджету - 22030106) суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (93600, Луганська область, Станично-Луганський район, селище міського типу Станиця Луганська, вул. 1 Травня, буд.20, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова