Справа № 570/3848/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 570/3848/19 пров. № А/857/570/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2019 року у справі №570/3848/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Сизюка Івана Леонідовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення (головуючий суддя першої інстанції Сидоренко С.М., місце ухвалення м. Рівне),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Сизюка Івана Леонідовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постанова інспектором поліції винесена незаконно та з порушенням процесуальних норм, а також на те, що правопорушення ним не вчинялось. Просить суд скасувати постанову від 29 липня 2019 року.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2019 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що зазначеного у постанові правопорушення позивач не вчиняв, а відомості викладені у оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення. Також вказує на те, що він повертався після доставки вантажу, тобто рухався на транспортному засобі без вантажу та його маса була меншою ніж 15 тон; дорожній знак 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено» встановлено з порушенням затверджених Постановою К МУ № 1306 Правил дорожнього руху та вимог п.п. 10.1.1 та 10.2.1 ДСТУ 4100:2014, оскільки знак неможливо побачити не лише з відстані 100 м , але й повністю поки не наблизитись до перехрестя. Крім цього, відсутні будь які докази, які б підтверджували зроблені відповідачем припущення щодо порушенням позивачем ПДР. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Крім того, позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 29 липня 2019 року відповідачем стосовно ОСОБА_1 винесено постанову серії ДПО 18 №191887 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 29 липня 2019 року о 15 годині 45 хвилин, керуючи вантажним автомобілем Камаз 55102 реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом, в с. В. Омеляна Рівненського району по вул. Шевченка не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних транспортних засобів заборонено».

Відповідно до оскаржуваної постанови позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що постанова інспектора поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП є законною, правомірною, винесеною у відповідності до норм чинного законодавства.

Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.

Як слідує із позовної заяви ОСОБА_1 , він звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Сизюка Івана Леонідовича, у якому просив скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО 18 №191887 від 29 липня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З наведеної норми слідує, що суб`єктом владних повноважень, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, є відповідний Орган в особі конкретної посадової особи.

Отже, інспектори патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції, а не від свого імені.

Таким чином, належним відповідачем у справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, повинен бути відповідний орган Національної поліції, у даній справі Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції.

Проте, розглядуваний адміністративний позов позивачем заявлено до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Сизюка Івана Леонідовича, тобто до неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Таким чином з наведених норм слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може бути здійснена виключно судом першої інстанції.

Отже, враховуючи, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності в суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Вказана правова позицію також була висловлена Верховним Судом у постанові від 26.12.2019р. у справі №724/716/16-а.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням наведеного вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а мотивувальна частина рішення суду першої інстанції зміні з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2019 року у справі №570/3848/19 змінити в частині викладення мотивів відмови в позові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. Я. Макарик