Справа № 640/887/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/887/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

16.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, - разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання про виплату (або відмову у виплаті) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності після звільнення з військової служби, з урахуванням висновків суду. В решті позов залишено без задоволення.

Крім того, за наслідками апеляційного перегляду в межах доводів апеляційної скарги позивача Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України також подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права зазначає, що судом першої інстанції під час прийняття рішення не враховано пп. 3 п. 6 Порядку № 975, відповідно до якого грошового допомога виплачується не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період строкової військової служби у відповідних розмірах. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 січня 2017 року. Таким чином, оскільки позивачу була встановлена ІІ група інвалідності 21.08.2017 р., повинні застосуватися зазначені положення.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних силах СРСР, що підтверджується довідкою від 24 листопада 2016 року №744, виданою Ямпільським РВК.

06 березня 2008 року під час первинного огляду ЦМСЕК 1 міста Києва позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності за захворюваннями, пов`язаними з проходженням військової служби.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2285 від 21 серпня 2017 року позивачу при повторному огляді встановлено другу групу інвалідності з 21 серпня 2017 року, причина інвалідності - захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Даний факт підтверджується також і довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0968001 від 15 листопада 2017 року.

15 травня 2018 року позивач звернувся через Київський міський військовий комісаріат до комісії Міністерства оборони України із заявою щодо розгляду документів і прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, для призначання одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності.

За наслідками розгляду поданих документів комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що інвалідність встановлено понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, що підтверджується витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22 червня 2018 року №65, про що позивача повідомлено Київським міським військовим комісаріат листом від 17 липня 2018 року №1303/1697.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.

Таким чином, на думку суду першої інстанції, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи.

Другу групу інвалідності позивачу встановлено з 21 серпня 2017 року.

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

До моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року (далі Закон № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.

Однак, з 01 січня 2017 року, після набрання чинності Закону № 1774-VIII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Відтак, статтею 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка діяла на час настання інвалідності позивача, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Дана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, зокрема, у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 750/5074/17 та у справі № 820/1835/18.

Матеріалами справи підтверджено, що ІІ група інвалідності встановлена ОСОБА_1 з 21 серпня 2017 року, в період, коли законодавством не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги.

При прийнятті постанови колегія суддів враховували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25 квітня 2019 року у справі № 806/2192/18, від 26 червня 2018 року у справі 750/5074/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 807/15426/18, від 26 жовтня у справі № 820/2504/18.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає аргументи апелянта обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції не повно встановлені обставини справи та рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Повне судове рішення складено 24.02.2020 року.

Керуючись статтями 243, 244, 250, 311, 315, 315, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 р. задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель