Справа № 640/4410/19
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року м. Київ № 640/4410/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

від 19.06.2018 № 0-2658

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.06.2018 №0-2658.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення пункту "б" підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України відповідач здійснив розрахунок суми податку із розрахунку загальної площі об`єкта оподаткування зменшеної на податкову пільгу 120 кв.м. кожному співвласнику одного об`єкта оподаткування окремо, як єдиноосібному власнику. Також позивач зазначила про те, що базою оподаткування для платників податку на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є загальна площа житлового будинку 257, 60 кв.м., за вирахуванням пільг по сплаті податку для кожного власника по 120 кв.м., а саме: 257,60 - 120*2= 17,60 кв.м., натомість відповідач вирахував базу оподаткування для платників податку на вказане нерухоме майно без урахування кількості співвласників, та пільг кожного співвласника, фактично здійснивши таким чином подвійне оподаткування одного й того ж об`єкта оподаткування без врахування податкової пільги усіх співвласників, що є порушенням положень підпункту "а" підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України.

Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву в якому зазначено про те, що згідно інформації, наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач є власницею 1/1 житлового будинку, загальною площею 257,60 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_1 а та ОСОБА_2 є власником 1/1 житлового будинку, загальною площею 257,60 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , при цьому ні позивачем, ні ОСОБА_2 не було подано заяву про визначення особи, яка буде сплачувати податок за спільну сумісну власність, у той час, як у відповідача відповідні повноваження відсутні.

Під час розгляду справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить 1/1 житлового будинку, загальною площею 257,60 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

18.06.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення - рішення №0-2658, яким відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено ОСОБА_2 грошове зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від зем ділянки, сплачений фіз особ, які є власн об`єктів жилов нерух 18010200" за 2017 рік у розмірі 3302,40 грн.

19.06.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення - рішення № 0-2658, яким відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено ОСОБА_1 грошове зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від зем ділянки, сплачений фіз особ, які є власн об`єктів жилов нерух 18010200" за 2017 рік у розмірі 3302,40 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 08.02.2019 № 916/П/99-99-11-05-01-25 податкове повідомлення - рішення від 19.06.2018 №0-2658 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом "б" підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб здійснюється наступним чином: якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.

Згідно з підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Таким чином, у випадку якщо об`єкт нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є один з осіб-власників, визначений за їх згодою, якщо інше не встановлено судом. При цьому база оподаткування об`єкта житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Житловий будинок загальною площею 257,60 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_1 належить позивачці та її чоловіку на праві спільної сумісної власності та частка кожного складає 1/1 що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.07.2018 за № 131638921.

Факт того, що податковими повідомленнями рішеннями від 18.06.2018 № 0-2658 та від 19.06.2018 № 0-2658 відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено грошове зобов`язання за 2017 рік у розмірі 3302,40 грн. позивачу та її чоловіку відповідачем визнається та про це ним безпосередньо зазначено у відзиві на позовну заяву.

Також відповідачем визнається факт того, що податкове повідомлення - рішення 18.06.2018 №0-2658 є чинним.

Посилання відповідача на те, що ані позивачем, ані ОСОБА_2 не було подано заяву про визначення особи, яка буде сплачувати податок за спільну сумісну власність суд не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, в інших випадках, визначених цим Кодексом. Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

Таким чином контролюючий орган наділений повноваженнями щодо звернення до платника податків з запитами щодо надання інформації.

При цьому норми Податкового кодексу України не містять положень щодо обов`язку фізичної особи самостійно подати до контролюючого органу заяву про визначення особи, яка буде сплачувати податок за спільну сумісну власність, як відсутні норми про те, що у випадку неподання відповідної заяви кожен з власників об`єкта нерухомості, який перебуває у спільній сумісній власності має сплатити у повному обсязі грошове зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від зем ділянки, сплачений фіз особ, які є власн об`єктів жилов нерух 18010200".

Відповідачем доказів на підтвердження факту звернення до позивача з запитом щодо отримання інформації про особу, яка буде сплачувати податок за спільну сумісну власність суду надано не було.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що відповідачем на один і той же об`єкт нерухомості грошове зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від зем ділянки, сплачений фіз особ, які є власн об`єктів жилов нерух 18010200" за 2017 рік нараховано двічі, що ним не заперечується, а також враховуючи той факт, що станом на 19.06.2018 дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення вже було прийнято податкове повідомлення - рішення від 18.06.2018 № 0-2658, яким грошове зобов`язання на об`єкт нерухомості - житловий будинок загальною площею 257,60 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_1 , що перебуває у їх спільній сумісній власності визначено чоловіку позивача, суд дійшов висновку про те, що у відповідача були відсутні підстава для визначення відповідного грошового зобов`язання позивачу та прийняття податкового повідомлення - рішення від 19.06.2018 №0-2658

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.06.2018 № 0-2658 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 19.06.2018 № 0-2658.

3. Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Суддя О.П. Огурцов