Справа № 465/1468/19
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

21.02.2020 року Франківський районний суд м.Львова в складі: головуючої - судді Мартьянової С.М. за участі секретаря Турчак М.І., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у Львівській області ДПП Фортуна Степана Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія НК №465419 від 28 січня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції про скасування постанови серії НК №465419 від 28 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що постановою серії НК №465419 від 28 січня 2019 року на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою, він 28.01.2019 року о 17 год 15 хв. у м.Львів, проспект Червоної Калини,37 під час керування транспортним засобом KIA SPORTAGE, номерний знак НОМЕР_1 , користувався засобом мобільного зв`язку, тримаючи його в руці, чим порушив п.2.9д Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2ст.122 КУпАП.

Із даною постановою позивач не погоджується та вважає її незаконною, оскільки як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення від 28.01.2019 року серії НК №465419, інспектор УПП у Львівській області ДПП Фортуна С.В. на автодорозі по проспекту Червоної Калини м.Львова (поблизу будинку №37) зупинив о 17 год. 15 хвилин керований позивачем автомобіль марки KIA SPORTAGE, номерний знак НОМЕР_1 та звинуватив його в тому, що він нібито користувався засобом мобільного телефонного зв`язку під час керування вищевказаним автотранспортним засобом. 28.01.2019 року, о 17 год. 15 хв. за тією ж адресою (м.Львів, проспект Червоної Калини, будинок 37), інспектор УПП у Львівській області ДПП Фортуна С.В. виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор УПП у Львівській області ДПП Фортуна С.В. суттєво порушив його права.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Представник відповідача у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, а також не було надано до суду жодних матеріалів фото- чи відео зйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого рішення.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно постанови від 28.01.2019 року серії НК №465419 позивач о 17 год 15 хв. у м.Львів, проспект Червоної Калини,37 під час керування транспортним засобом KIA SPORTAGE, номерний знак НОМЕР_1 , користувався засобом мобільного зв`язку, тримаючи його в руці, чим порушив п.2.9д Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2ст.122 КУпАП.

У відповідності до п. 2.9д Правил дорожнього руху України, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст.62Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні

Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, тому постанову серії НК №465419 від 28 січня 2019 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122КУпАП слід скасувати.

Керуючись ст.2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до інспектора УПП у Львівській області ДПП Фортуна Степана Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія НК №465419 від 28 січня 2019 року задовольнити.

Постанову серії НК №465419 від 28 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП України - скасувати.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя Мартьянова С.М.