Справа № 160/557/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Справа № 160/557/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови в зарахуванні періоду роботи з 24.01.1983 року по 02.02.1995 року у колгоспі «імені Крейсера Аврора» до стажу ОСОБА_1 - протиправними та скасувати рішення № 9087/К-09 від 12.12.2019 року та № 9211/К-09 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про результати розгляду звернення»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи з 24.01.1983 року по 02.02.1995 року у колгоспі «імені Крейсера Аврора» до стажу ОСОБА_1 та перерахувати пенсію у відповідності до загального стажу ОСОБА_1 , з врахуванням стажу за період роботи з 24.01.1983 року по 02.02.1995 року у колгоспі «імені Крейсера Аврора».
Ухвалою суду від 21.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що у трудовій книжці позивача на сторінці 18 у записах про кількість встановлених та відпрацьованих вихододнів у колгоспі імені крейсеру «Аврора» у графі 6 відсутні номери та дати особових рахунків (у деяких записах вказані лише номери особових рахунків), а також самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства. З огляду на те, що довідку з колгоспу імені Крейсера «Аврора» про встановлені та вироблені вихододні ОСОБА_1 не надав, то у відповідача відсутні законні підставі для врахування до страхового стажу період роботи позивача у колгоспі імені крейсеру «Аврора» за період з 24.01.1983 року по 02.02.1995 року.
Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 05.11.2019 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
06.12.2019 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо обчислення його стажу та перерахування пенсії відповідно до його стажу роботи.
Листом №9087/К-09 від 12.12.2019 року відповідач повідомив, що у трудовій книжці позивача на сторінці 18 у записах про кількість встановлених та відпрацьованих вихододнів у колгоспі імені крейсеру «Аврора» у графі 6 відсутні номери та дати особових рахунків (у деяких записах вказані лише номери особових рахунків), а також самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства. З огляду на те, що довідку з колгоспу імені Крейсера «Аврора» про встановлені та вироблені вихододні ОСОБА_1 не надав, то у відповідача відсутні законні підставі для врахування до страхового стажу період роботи позивача у колгоспі імені крейсеру «Аврора» за період з 24.01.1983 року по 02.02.1995 року (а.с. 15-16).
Листом №9211/К-09 від 23.12.2019 відповідачем надано аналогічну відповідь на звернення позивача, яка зазначена у листі №9087/К-09 від 12.12.2019 року (а.с. 17-19).
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача щодо зарахування до страхового стажу періоду його роботи у колгоспі імені крейсеру «Аврора» з 24.01.1983 року по 02.02.1995 року, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).
Відповідно до частин 1-3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з вимогами статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Як встановлено статтею 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , в якій міститься записи:
- № 1 від 24.01.1983 прийнятий в члени колгоспу імені крейсера «Аврора» слюсаря (прот. № 1 від 24.01.1983);
- № 2 від 02.02.1995 відраховано з членів колгоспу імені крейсера «Аврора» згідно заяви (протокол № 2 від 15.02.1995).
Вказані записи скріплено печатками підприємства.
У трудовій книжці позивача також зазначено про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі в господарстві, тобто кількість вироблених трудоднів, а саме зазначено, що позивач відпрацював:
- за 1983 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік 306, при встановленому мінімумі 250;
- за 1984 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 286, при встановленому мінімумі 250;
- за 1985 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 288, при встановленому мінімумі 250,
- за 1986 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 282, при встановленому мінімумі 260,
- за 1987 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 283, при встановленому мінімумі 260,
- за 1988 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 313, при встановленому мінімумі 260,
- за 1989 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 327, при встановленому мінімумі 260,
- за 1990 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 319, при встановленому мінімумі 260,
- за 1991 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 282, при встановленому мінімумі 250,
- за 1992 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік 280, при встановленому мінімумі 250,
- за 1993 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 347, при встановленому мінімумі 250,
- за 1994 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 316, при встановленому мінімумі 250,
- за 1995 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 34, при встановленому мінімумі 20.
Отже, судом встановлено, що позивач фактично у спірний період відпрацював в повному обсязі кількість відпрацьованих мінімумів трудової участі за рік.
На підтвердження обставин щодо роботи у колгоспі імені крейсера «Аврора», позивачем надано та судом досліджено копію архівної довідки № 25 від 08.02.2019 року оформленої начальником архівного відділу райдержадміністрації, якою підтверджується факт роботи ОСОБА_1 у колгоспі імені крейсера «Аврора» (а.с. 20).
Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач у спірний період дійсно працював у колгоспі імені Крейсера "Аврора" , що також не спростовано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Разом з тим, відмовляючи позивачу у зарахуванні вказаного періоду роботи відповідач посилається на те, що у трудовій книжці позивача на сторінці 18 у записах про кількість встановлених та відпрацьованих вихододнів у колгоспі імені крейсеру «Аврора» у графі 6 відсутні номери та дати особових рахунків (у деяких записах вказані лише номери особових рахунків), а також самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства.
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників ( далі - Інструкція №58).
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Отже, з вищенаведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправно не було зараховано позивачу до його стажу період роботи з 24.01.1983 по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера «Аврора», що на переконання суду, є безумною підставою для зобов`язання відповідача зарахувати до стажу ОСОБА_1 вказаний період та провести перерахунок пенсії за віком із зарахуванням до загального стажу періоду роботи з 24.01.1983 по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера «Аврора» з дати призначення пенсії.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1681 грн., що документально підтверджується квитанцією №КП-356/1 від 10.01.2020 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 1681 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови в зарахуванні періоду роботи з 24.01.1983 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера «Аврора» до стажу ОСОБА_1 .
Визнати протиправними та скасувати рішення, які викладені в листах № 9087/К-09 від 12.12.2019 року та № 9211/К-09 від 23.12.2019 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до його загального трудового стажу період його роботи у колгоспі імені Крейсера «Аврора» з 24.01.1983 року по 02.02.1995 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 24.01.1983 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера «Аврора» до загального трудового стажу та здійснити йому перерахунок пенсії із врахуванням стажу його роботи з 24.01.1983 року по 02.02.1995 року у колгоспі імені Крейсера «Аврора», з урахуванням вже виплачених сум.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) М.В. Бондар

Виготовлено з автоматизованої системи

документообігу суду 20.02.2020 року

Суддя М.В.Бондар

Рішення не набрало законної сили

станом на 20.02.2020 року

Суддя М.В.Бондар