Справа № 360/5308/19
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

17 лютого 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5308/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Полякової В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом адвоката Баклана Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Баклана Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, управління), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області щодо незарахування до загального трудового стажу періоду навчання ОСОБА_1 у ПТУ № 44 м. Ворошиловграда з 01.09.1974 по 15.07.1976 на підставі записів в трудовій книжці, атестату № 7993 від 15.07.1976 та архівної довідки № 415 від 07.10.2019;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період навчання у ПТУ № 44 м. Ворошиловграда з 01.09.1974 по 15.07.1976 на підставі записів в трудовій книжці, атестату № 7993 від 15.07.1976 та архівної довідки № 415 від 07.10.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.11.2019 позивач звернувся до управління з заявою про призначення пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058). До заяви було додано, в тому числі, копію трудової книжки, копію атестату № 7993, виданого 15.07.1976 Державним комітетом Ради Міністрів Української PCP по професійно-технічній освіті, копію довідки «Государственного бюджетного учреждения среднего профессионального образования Луганской Народной Республики «Луганский колледж информационных технологий и предпринимательства» № 415 від 07.10.2019.

Згідно з листом УПФУ від 14.11.2019 за № 24553/02-22 позивачу, враховуючи вимоги діючого законодавства та надану довідку, було відмовлено в зарахуванні трудового стажу з 01.09.1974 по 28.07.1976 (період навчання в ПТУ № 44 м. Ворошиловграда), оскільки зазначена довідка видана установою, яка розташована на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і оскільки «Луганське ВПУ інформаційних технологій» не перереєстроване на підконтрольну Україні територію, то законні підстави для врахування даного трудового стажу відсутні.

Позивач не погоджується з таким рішенням управління та вважає його безпідставним, незаконним та необгрунтованим.

14 січня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позов від 13.01.2020 № 457/07-20 (а.с.28-30), в якому зазначено, що управління заперечує проти позовних вимог з таких підстав.

21.08.2019 позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Заявою від 02.09.2019 ОСОБА_1 повідомив управління, що він не має можливості надати довідки про навчання та проходження військової служби.

В результаті розгляду заяви позивача та наданих документів, управлінням було складено протокол від 02.09.2019, в якому було зазначено, що ОСОБА_1 не має права на пенсію, оскільки його страховий стаж складає 21 рік 01 місяць 23 дні. Також управлінням було складено довідку про наявний страховий стаж ОСОБА_1 в якій було зазначено, що страховий стаж позивача складає 21 рік.

Оскільки позивач не має необхідного страхового стажу 26 років, то право на пенсію він здобуде після досягнення віку 63 роки тобто з 13.01.2022, про що зазначено у протоколі від 02.09.2019.

16.09.2019 управління отримало довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 №264 від 13.09.2019 про проходження ОСОБА_1 військової служби з 24.04.1977 по 07.06.1979 та на її підставі було перераховано страховий стаж позивача, який з урахуванням періоду проходження військової служби склав - 23 роки 2 місяці 17 днів, що є недостатнім страховим стажем для призначення позивачу пенсії за віком.

04.11.2019 управління отримало поштою заяву ОСОБА_1 від 31.10.2019 щодо зарахування до страхового стажу навчання позивача в ПТУ №44 м.Луганська за період з 01.09.1974 по 15.07.1976 на підставі копії атестату №7993 від 15.07.1976, оскільки оригінал позивачем був втрачений. До заяви позивачем було додано: незавірену копію атестату№7993 від 15.07.1976 з листком успішності та довідку №415 від 07.10.2019 про навчання в ПТУ №44 м.Ворошиловграда з 01.09.1974 по 28.07.1976 (зазначена довідка видана „так званою Луганською Народною Республікою).

Управління не має підстав зарахувати зазначений період до стажу позивача, оскільки надана позивачем копія атестату №7993 від 15.07.1976 з листком успішності незавірені позивачем, крім того, зазначені документи містять розбіжності щодо періоду навчання та прізвища позивача.

Довідка №415 від 07.10.2019 про навчання в ПТУ №44 м.Ворошиловграда з 01.09.1974 по 28.07.1976 видана „Міністерством освіти та науки „так званої Луганської Народної Республіки, тобто установою, яка знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, тому даний документ є недійсним і не створює правових наслідків і, відповідно, не може бути врахований при призначені пенсії.

Отже управління у своїй діяльності діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою суду від 23.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.1,2).

27.01.2019 судовий розгляд справи відкладено на 17.02.2020 (а.с.43).

Сторони у судове засідання не прибули, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

21.08.2019 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку із заявою про призначення пенсії за віком згідно з Законом України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з паспортом позивача серії НОМЕР_1 , виданим 04.02.1997 Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час звернення до управління, досяг 60 років (а.с.6,7).

За результатами розгляду зазначеної заяви управлінням було складено протокол від 02.09.2019, в якому було зазначено, що ОСОБА_1 не має права на пенсію, страховий стаж позивача складає 21 рік 01 місяць 23 дні (а.с.32).

Заявою від 02.09.2019 позивач повідомив управління, що він не має можливості надати довідки про навчання та проходження військової служби, у зв`язку з надходженням військомату та навчального закладу в м.Луганську (а.с.31).

16.09.2019 управління отримало довідку Сєвєродонецького міського військового комісаріату № 264 від 13.09.2019 про проходження ОСОБА_1 військової служби з 24.04.1977 по 07.06.1979 (а.с.33).

Відповідно до протоколу та розрахунку стажу від 13.11.2019 управлінням, на підставі зазначеної довідки, було перераховано страховий стаж позивача, який з урахуванням періоду проходження військової служби склав - 23 роки 2 місяці 17 днів (а.с.34).

31.10.2019 позивач звернувся до управління з заявою про зарахування до його страхового стажу періоду навчання в ПТУ №44 м. Луганська в період з 01.09.1974 по 15.07.1976 на підставі копії атестату №7993 від 15.07.1976, оскільки оригінал позивачем був втрачений (а.с.36).

Крім того, позивачем було надано довідку від 07.10.2019 № 415, видану "Государственным бюджетным образовательным учреждением среднего профессионального образования Луганской Народной Республики "ЛУГАНСКИЙ КОЛЛЕДЖ ИНФОРМАЦИОННЫХ ТЕХНОЛОГИЙ И ПРЕДПРИНИМАТЕЛЬСТВА" для підтвердження періоду навчання в ПТУ № 44 м. Луганська (а.с.37).

Листом від 24.11.2019 № 24553/02-22 управління повідомило позивача, що його звернення від 04.11.2019 розглянуто та повідомлено, що документи для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналіх так і в копіях, посвідчених нотаріально. Довідку 07.10.2019 № 415 щодо підтвердження періоду навчання не можливо врахувати, оскільки вона видана установою, яка знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, тому даний документ є недійсним і не створює правових наслідків і, відповідно, не може бути врахований при призначені пенсії (а.с.35 з.б.).

Отже, з урахуванням заявлених позивачем вимог, спірним періодом стажу позивача є період навчання в ПТУ № 44 м. Луганська в період з 01.09.1974 по 15.07.1976.

Відповідно до атестату № 7993 позивач в період з 01.09.1974 по 15.07.1976 навчався в ПТУ № 44 м. Луганська та рішенням екзаменаційної комісії отримав кваліфікацію слюсаря-ремонтника 3 (третього) розряду (а.с.36 з.б.).

З наданої позивачем довідки від 07.10.2019 № 415, виданої "Государственным бюджетным образовательным учреждением среднего профессионального образования Луганской Народной Республики "ЛУГАНСКИЙ КОЛЛЕДЖ ИНФОРМАЦИОННЫХ ТЕХНОЛОГИЙ И ПРЕДПРИНИМАТЕЛЬСТВА", вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно навчався в ПТУ № 44 м. Луганська з 01.09.1974 (наказ № 16-к від 05.09.1974) по 28.07.1976 (наказ № 38-к від 28.07.1976) та отримав кваліфікацію слюсаря-ремонтника 3 (третього) розряду. Форма навчання - денна та отримав атестат про закінчення № 7993. Також зазначено, що дана довідка видана на підставі Поіменної книги обліку учнів ПТУ № 44 м. Луганська за 1973-1974 роки та Книги наказів про зарахування та відрахування учнів ПТУ № 44 м.Луганська (а.с.37).

Зазначена довідка завірена підписами заступника директора Е.В. Меренкова та секретаря по учбовій частині З.Н. Савостєєвої та печаткою "ЛУГАНСКИЙ КОЛЛЕДЖ ИНФОРМАЦИОННЫХ ТЕХНОЛОГИЙ И ПРЕДПРИНИМАТЕЛЬСТВА".

Трудова книжка позивача, заповнення якої розпочато 21.07.1976, містить запис № 1 щодо спірного періоду навчання, а саме: з 01.09.1974 по 15.07.1976 позивач навчався в ПТУ № 44 м. Ворошиловграда, зазаначений запис внесено на підставі атестата № 7993 при прийнятті позивача на роботу на завод вугільного машинобудівництва імені Пархоменко (а.с.9).

Отже, трудова книжка позивача містить належним чином оформлений запис щодо спірного періоду навчання.

Суд вирішує справу на підставі таких вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до пункту 1 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування починаючи з 1 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Статтею 56 Закону 1058 передбачено, що до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

В свою чергу, порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Це означає, що трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи (Постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637).

Відповідач, відмовляючи в зарахуванні зазначеного періоду навчання позивача, посилається на те що, позивачем подано до управління незавірену копію атестату, в якій, крім іншого, зазначене невірне прізвище позивача, та довідку, видану установою, яка розташована на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому в управління відсутні законні підстави для зарахування періоду навчання до загального стажу позивача.

Суд дослідивши трудову книжку позивача встановив, що записи щодо періоду навчання позивача в ПТУ № 44 м. Ворошиловграда з 01.09.1974 по 15.07.1976, виконано відповідно до вимог Інструкції № 58, тобто, акуратно, кульковою ручкою, у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та посиланням на документ, на підставі якого такі записи було внесено, будь-яких виправлень в цих записах судом не виявлено.

Таким чином, записами трудової книжки позивача підтверджується період його навчання, який підлягає зарахуванню до страхового стажу роботи позивача, у зв`язку з чим відсутня необхідіність у наданні уточнюючих довідок.

Отже, судом встановлено, що відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії не було зараховано йому період навчання з 01.09.1974 по 15.07.1976 в ПТУ № 44 м. Ворошиловграда за відсутності підстав, визначених законами.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії. Повноваження територіального органу Пенсійного фонду у питаннях зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, є дискреційними. Відповідно суд не повноважний втручатися до таких повноважень і не може підміняти територіальний орган Пенсійного фонду, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії.

Зважаючи на те, що відповідач під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком безпідставно не зарахував до загального стажу роботи позивача період його навчання та не здійснив належної перевірки наданих позивачем документів, тому належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання бездіяльності відповідача щодо не зарахування спірного періоду неправомірною та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1974 по 15.07.1976 в ПТУ № 44 м. Ворошиловграда, а також повторно розглянути заяву позивача від 21.08.2019 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки наданої судом.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу міжнародної практики та положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 09.12.2019 № 25 (а.с. 3).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Баклана Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовільнити.

Визнати противоправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1974 по 15.07.1976 в ПТУ № 44 м. Ворошиловграда.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (; місце знаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9) зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) періоду навчання з 01.09.1974 по 15.07.1976 в ПТУ № 44 м. Ворошиловграда та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2019 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки наданої судом.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21 лютого 2020 року.

Суддя В.С. Шембелян