Справа № 826/295/15
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Київ № 826/295/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А., секретар судового засідання Новаковська І.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про стягнення коштів,

за участю представника відповідача - Іванець І.В.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом:

- визнати порушення відповідачем права ОСОБА_1 щодо справедливого суду та володіння своїм майном через неповне та несвоєчасне виконання рішення Європейського суду від 21.02.2013 у справі "ПМП "Фея" та інші проти України";

- стягнути з відповідача кошти у відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням та протиправною бездіяльністю в сумі 8946,00 грн. та 5000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2015, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2015 та постановою Верховного Суду від 07.05.2019, позовну заяву ОСОБА_1 у частині вимог про визнання порушення Міністерства юстиції України права ОСОБА_1 щодо справедливого суду та володіння своїм майном через неповне та несвоєчасне виконання рішення Європейського суду від 21.02.2013 у справі "ПМП "Фея" та інші проти України" - залишено без розгляду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2015, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 07.05.2019 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2019 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2019, справу №826/295/15 направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

На підставі протоколу про автоматизований розподіл судової справи між суддями - адміністративну справу №826/295/15 передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду міста Києва Донцю В.А.

Ухвалами суду: від 12.06.2019 - прийнято справу до провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті; від 18.09.2019 - закрито підготовче провадження та призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті. На підставі статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Європейського суду з прав людини від 21.02.2013 у справі "ПМП "Фея" та інші проти України", яким державу України зобов`язано сплатити позивачу 3000 євро, як відшкодування матеріальної та моральної шкоди, компенсацію судових витрат та виконати рішення національного суду - постанову Вищого адміністративного суду України від 08.10.2008, проте станом на день звернення до суду рішення національного суду повністю не виконано, що завдало моральної шкоди, яку позивачем оцінено у розмірі 5000,00 грн. Крім того, на момент виконання рішення національного суду грошові кошти перераховані позивачу знецінились, що призвело до матеріальних втрат у сумі 8946,15 грн.

Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі.

Під час судового розгляду адміністративної справи представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Представник пояснив, що під час виконання Рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.2013 у справі "ПМП "Фея" та інші проти України" на особовий рахунок позивача перераховано 31736,21 грн. - справедлива сатисфакція еквівалент 3000 євро, (платіжне доручення Міністерства юстиції України від 02.09.2013 №1220), 367,82 грн. - пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини (платіжне доручення Міністерства юстиції від 11.10.2013 №3956), 4258,92 грн. - заборгованість за рішенням національного суду (платіжне доручення Міністерства юстиції України від 20.05.2014 №274).

У відповіді на відзив позивач зазначила, що відповідачем проігноровано та не пояснено підстави та причини перерахування коштів лише за одним виконавчим листом за наявності та пред`явлення двох виконавчих листів.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відсутні підстави для стягнення коштів, оскільки позивачу за Рішенням Європейського суду з прав людини кошти сплачені у повному обсязі. Також представником наголошено, що виконання інших рішень національних судів не були предметом розгляду Європейським судом з прав людини. Крім того, постановою державного виконавця від 13.06.2014 закінчено виконавче провадження №37162544 у зв`язку з повним виконанням рішення Європейського суду з прав людини. Оскільки позивачем не оскаржено вказану постанову, така постанова є чинною, відповідно відсутні підстави для тверджень про неповне виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд установив.

Рішенням Європейського суду з прав людини справа "ПМП "Фея" та інші проти України", заява №27617/06 та 126 інших заяв, від 21.02.2013 постановлено, що держава - відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишились невиконаними та сплатити протягом трьох місяців: 3000 євро спільно заявникам у заявах №32178/09 та №50804/09; 3000 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, зазначених у Додатку №1, та 1500 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, зазначених у Додатку №2; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу.

Зі змісту додатку до Рішення убачається, що заяві від 10.09.2010, поданій громадянкою Російської Федерації присвоєно ОСОБА_1 присвоєно № 53963/10, виконанню підлягає - судове рішення Вищого адміністративного суду України від 08.10.2008.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Єжовим М.В. на підставі Рішення Європейського суду з прав людини №27617/06 від 21.02.2013 прийнято постанову від 18.03.2013 про відкриття виконавчого провадження №37162544.

Платіжним дорученням від 02.09.2013 №1220 позивачу перераховано 31.736,21 грн. (еквівалент 3000 євро), від 11.10.2013 №3956 - 367,82 грн. пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини та від 20.05.2014 №274 - 4.258,92 грн. заборгованість за рішенням національного суду.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Єжовим М.В. прийнято постанову від 13.06.2014 про закінчення виконавчого провадження №37162544 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Позивачем до позову також додано постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Шетель Л.І. від 08.12.2008 про відкриття виконавчого провадження №10410211 з примусового виконання виконавчого листа від 21.11.2008 №2-а-170, виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з Ліквідаційної комісії Управління з питань майна комунальної власності Чернігівської обласної державної облдержадміністрації на користь ОСОБА_1 (прізвище вказано як у постанові державного виконавця) середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримки розрахунку при звільненні з 01.06.2005 по 23.11.2005 у сумі 4258,92 грн. Постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Шетель Л.І. від 15.01.2019 про закінчення виконавчого провадження №10409749 з примусового виконання виконавчого листа від 21.11.2008 №2-а-170, виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з Ліквідаційної комісії Управління з питань майна комунальної власності Чернігівської обласної державної облдержадміністрації на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 1000,00 грн. у зв`язку з ліквідацією боржника без правонаступництва.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій в адміністративній справі 826/295/15, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість рішень судів щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 8946,00 грн. та 5000,00 грн. Зокрема, за висновком Верховного Суду, судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено, а матеріали справи не містять доказів існування рішення суду, яким визнано незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження №37162544 від 13.06.2014. Відсутня також постанова керівника відповідного органу державної виконавчої служби про скасування даної постанови. Враховуючи практику Комітету Міністрів Ради Європи, виплата вважається здійсненою належним чином як тільки справедливу сатисфакцію було надано в розпорядження отримувача, тобто під його контроль. Судами першої та апеляційної інстанцій не в повному обсязі досліджено факт неповного виконання рішення суду, а саме несплати позивачу 1023, 11 гривень.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України регулюються Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-ІV (з наступними змінами і доповненнями у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено, що рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, а порядок його виконання визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 7 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" неподання Стягувачем заяви про виплату відшкодування не є перешкодою для виконання Рішення.

Статтею 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні (частина перша). У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення (частина друга). Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону (частина третя). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України "Про виконавче провадження" (частина четверта). Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження (частина п`ята).

Як уже вказувалось судом, рішенням Європейського суду з прав людини в справі "ПМП "Фея" та інші проти України", заява №27617/06 та 126 інших заяв, від 21.02.2013 постановлено, що держава - відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишились невиконаними та сплатити 3000 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, зазначених у Додатку №1, в тому числі ОСОБА_1 .

Позивачем лише з касаційною скаргою надано виконавчі листи Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.01.2008 №2-а-170/06 (а.с. 144-145), відповідно до яких на користь ОСОБА_1 стягнуто з Ліквідаційної комісії Управління з питань майна комунальної власності Чернігівської обласної державної адміністрації середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримки розрахунку при звільненні з 01.06.2005 по 23.11.2005 в сумі 4258,92 грн., та моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., а також виконавчий лист Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.02.2009 №2-а-170/06 (а.с. 146), відповідно до якого на користь ОСОБА_1 стягнуто з Ліквідаційної комісії Управління з питань майна комунальної власності Чернігівської обласної державної адміністрації компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків виплати відповідно до індексу зростання цін за період з 01.06.2005 по 23.11.2005 у сумі 23,11 грн.

Судом установлено, що державним виконавцем постановою від 18.03.2013 відкрито виконавче провадження №37162544 з метою виконання Рішення Європейського суду з прав людини №27617/06 від 21.02.2013. Платіжними дорученнями від 02.09.2013 №1220 позивачу перераховано 31.736,21 грн. (еквівалент 3000 євро), від 11.10.2013 №3956 - 367,82 грн. пені за несвоєчасне виконання Рішення Європейського суду з прав людини та від 20.05.2014 №274 - 4258,92 грн. заборгованість за рішенням національного суду. Державним виконавцем постановою від 13.06.2014 про закінчення виконавчого провадження №37162544 у зв`язку з фактичним виконанням Рішення Європейського суду з прав людини №27617/06 від 21.02.2013.

Доказів сплати позивачу 1000,00 грн. за виконавчим листом Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.01.2008 №2-а-170/06 та 23,11 грн. за виконавчим листом Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.01.2008 №2-а-170/06 відповідачем не надано, про наявність таких доказів суд не повідомлено.

На думку суду, не є підставою для невиконання Рішення Європейського суду з прав людини в частині зобов`язання Держави Україна виконати рішення національного суду твердження представника відповідача про те, що позивачем не оскаржено постанову державного виконавця від 13.06.2014 про закінчення виконавчого провадження №37162544 у зв`язку з фактичним виконанням Рішення Європейського суду з прав людини.

За змістом абзацу дев`ятого статті 1 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" виконання Рішення - а) виплата Стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру. Оскільки рішення національного суду - Новозаводського районного суду міста Чернігова в частині стягнення на користь ОСОБА_1 1000,00 грн. та 23,11 грн. за виконавчими листами Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.01.2008 №2-а-170/06 та від 21.01.2008 №2-а-170/06 не виконано, відповідна сума підлягає стягненню.

Щодо належності відповідача, то суд зазначає, що відповідно до "Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення платежів, пов`язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2007 №408: цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених Міністерству юстиції України в державному бюджеті за програмою "Платежі на виконання рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України". Відповідальним виконавцем зазначеної програми є Міністерство юстиції України (пункт 1); бюджетні кошти спрямовуються на витрати, пов`язані із здійсненням додаткових заходів індивідуального характеру на виконання рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі виконання рішень національних судів, невиконання яких стало підставою для звернення до Європейського суду з прав людини, та витрати, пов`язані із здійсненням заходів загального характеру на виконання рішень Європейського суду з прав людини (підпункт 8 пункту 2).

Отже, кошти підлягають стягненню з Міністерства юстиції України як головного розпорядника бюджетних коштів за відповідною бюджетною програмою.

Враховуючи встановлені обставини та правове регулювання, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з Міністерства юстиції України на користь позивача 1000,00 грн. за виконавчим листом Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.01.2008 №2-а-170/06 та 23,11 грн. за виконавчим листом Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.01.2008 №2-а-170/06.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. у зв`язку з тим, що з травня 2013 року позивач перебуває в нервовому стані, домагаючись виконання рішення суду.

На думку суду, тривале невиконання Рішення Європейського суду з прав людини є достатньою підставою для висновку про завдання позивачу моральної шкоди. З урахуванням стягнутої судом суми 1022,11 грн. на користь позивача підлягає присудженню моральна шкода в розмірі 1500,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення 8946,11 грн. втрачених грошей, то суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає.

Наведена вимога обґрунтована тим, що кошти, отримані позивачем у червні 4258,92 грн. знецінились у 2,5 рази, в порівнянні з 2013 роком, з урахуванням курсу долара.

Під час розгляду адміністративної справи судом установлено, що виконавче провадження №37162544 з виконання Рішення Європейського суду з прав людини відкрито постановою державного виконавця від 18.03.2013, кошти у сумі 4258,92 грн. на виконання рішення національного суду перераховані позивачу платіжним дорученням від 20.05.2014 №274. Позивачем додано до матеріалів адміністративної справи вимогу державного виконавця від 10.09.2013 №13-698-5/11, адресовану Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України, Секретаріату Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду, в якій зазначалось про необхідність виконання рішення Європейського суду з прав людини, в тому числі і в частині виконання рішення національного суду.

Міністерство юстиції України листом від 06.12.2013 №П-19505/6.1 повідомило ОСОБА_1 про те, що заплановані на січень-грудень 2013 року кошти в Державному бюджеті України для виконання бюджетної програми КПКВК 3601170 "Платежі на виконання рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України" не покривають витрати, пов`язані з виконанням рішень Європейського суду з прав людини, включно з рішенням національних судів.

На думку суду, з урахуванням наведеної обставини, економічної кризи в Україні, яка розпочалась у 2013 році, подіями на сході України, виплатою позивачу еквіваленту 3000 Євро та відсотків за затримку виплати у вересні та жовтні 2019 року, що також було пов`язано з проблемою фінансування відповідної бюджетної програми, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо виплати позивачу 4258,92 грн. у травні 2014 року. З огляду на такий висновку суду, вимоги позивача про відшкодування шкоди задоволенню не підлягають.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями). Оскільки сторонами не надано доказів понесення судових витрат, такі витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 з Міністерства юстиції України 1023,11 грн. (одна тисяча двадцять три гривні 11 копійок).

Стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) моральної шкоди.

У задоволенні решти позову відмовити.

Позивач - ОСОБА_1 (інформація про ідентифікаційний номер відсутня, місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Міністерство юстиції України (ідентифікаційний код 00015622, місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. З дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Пунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147- VIIІ передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складено 19 лютого 2020 року.

Суддя В.А. Донець