Справа № 274/508/20
Суддя: Вдовиченко Т. М.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 274/508/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судових засідань - Рудич М.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Бердичівського ВП старшого лейтенанта поліції Філіпенка Євгенія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора СРПП Бердичівського ВП старшого лейтенанта поліції Філіпенка Є.О., в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 526104 винесену 13 січня 2020 року, винесену відповідачем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 13.01.2020 року о 13 год. 15 хв., керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA р.н. НОМЕР_1 , його було зупинено інспектором СРПП Бердичівського ВП старшим лейтенантом поліції Філіпенко Є.О. та винесено постанову серії БАА № 526104 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Як вбачається з постанови, позивач керуючи транспортним засобом, не мав при собі поліса обов`язкового страхування.

Разом з тим, при здійсненні провадження у справі про адміністративне правопорушення вимоги закону не дотримані, а саме: відповідач не виконав вимоги ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Під час зупинки позивач пред`явив інспектору документи: водійські права, технічний паспорт на автомобіль. Однак взявши документи інспектор почав складати протокол, вказавши, що позивач не надав поліс обов`язкового страхування, на його заперечення, що не порушував жодних правил дорожнього руху та може надати поліс страхування інспектор до уваги не взяв. Все вище зазначене суттєво порушує права позивача.

Ухвалою судді від 28.01.2020 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а також відповідачем у визначений ухвалою строк відзиву не подано.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що 13.01.2020 року інспектором СРПП Бердичівського ВП старшим лейтенантом поліції Філіпенко Є.О., відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАА № 526104, відповідно до якої ОСОБА_1 , 13.01.2020 року о 13 год. 00 хв. керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA р.н. НОМЕР_1 в м. Бердичеві по вул. Козацькій, 7 здійснив рух по тротуару та не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чи порушив п. 2.4.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказаною постановою позивача піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху України) встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно до п. 2.4.а ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Абзацом другим ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: у п. 21.2 ст. 21 цього Закону зазначається: контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідним підрозділом МВС України при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; та ст. 21.3, - при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Положеннями ст. 251 КУпАП, визначений перелік доказів, які враховуються при вирішенні питання щодо притягнення особи до відповідальності.

Водночас, відповідачем перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, об`єктивних доказів (свідчень, відеодоказів або інших відомостей), необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху зібрано не було, таких доказів постанова не містить, очевидців вчиненого правопорушення до розгляду справи не залучалося і не допитувалося. Не надані докази і в судове засідання. Сам по собі факт відсутності страхового полісу (сертифікату) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у позивача на момент перевірки та винесення спірної постанови, відповідачем не спростовано.

Суд звертає увагу, що ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, суд зазначає, що в постанові від 13.01.2020 р. відповідач зазначає, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснив рух тротуаром, та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4.а ПДР України, проте притягує до адміністративної відповідальності лише за ч. 1 ст. 126 КУпАП ( не пред`явлення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ) .

Відповідно до п. 11.13 ПДР забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих Правил.

При цьому суб`єктом владних повноважень питання щодо притягнення особи за порушення п. 11.13 ПДР України, та як наслідок про притягнення до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченою ч. 1 ст. 122 КУпАП не вирішено. Відповідачем суду не подано жодного доказу, які б підтверджували як факт вчинення позивачем порушення вимог п. 11.13 ПДР так і факт не пред`явлення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач заперечує вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Тому, проаналізувавши викладене, суд вважає, що відповідачем було неправомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною нормою закону.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Крім того, позивач в позовній заяві зазначив, що відповідачем не було розглянуто справу по суті, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були вирішені клопотання, досліджені докази, не заслухані свідки, не з`ясовано взагалі чи було вчинено адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень, за які на останнього накладено адміністративне стягнення оскаржуваною постановою, в розумінні ст. 77 КАС України відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Так, відповідачем в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не визначено, якими доказами підтверджується вчинення позивачем порушень вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП, на підставі яких обставин відповідачем були встановлені наведені порушення з боку позивача.

Такі невідповідності з боку відповідача, вказують на порушення прав позивача, що вказують на протиправність дій, які не може створювати та не породжує законних юридичних наслідків у вигляді прийняття оскаржуваної постанови.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Таким чином, суд вивчивши матеріали адміністративного позову, вбачає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення була постановлена із порушенням діючого законодавства, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 122, 241-246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 126, 293 КУпАП, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Бердичівського ВП старшого лейтенанта поліції Філіпенка Євгенія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАА № 526104 від 13.01.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Т.М. Вдовиченко