Справа № 824/1428/19-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/1428/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області, про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області № 610 від 04.10.2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 165 о/с Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області від 24.10.2019 року відносно звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 24.10.2019 року;

- поновити ОСОБА_1 з 25.10.2019 року на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області в званні старшого лейтенанта поліції;

- стягнути з Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.10.2019 року до дня фактичного поновлення на роботі із розрахунку одноденного грошового забезпечення в розмірі 292,38 грн.

І. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував на службі в органах внутрішніх справ з 26.07.2012 року по 06.11.2015 року. В національній поліції України з 07.11.2015 року проходив службу на посаді інспектора реагування патрульної поліції № 2 Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

04.10.2019 року наказом № 610 начальника ГУНП в Чернівецькій області за порушення службової дисципліни, невиконанні вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п.1, 6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог п.п.1 розд. II, п.3 розд. ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, до останнього застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом начальника ГУНП в Чернівецькій області № 165 о/с від 24.10.2019 року відповідно до вимог статі 77 Закону України "Про Національну поліцію", на підставі п.6 ч.1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), позивача звільнено зі служби.

Водночас зазначив, що 08.09.2019 року позивачу оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частини 3 статті 368 КК України.

На думку позивача, оскаржувані накази є протиправними, з огляду на те, що тільки в разі встановлення винуватості обвинувальним вироком суду, позивача можна буде відповідно до вимог закону звільнити зі служби в поліції та притягнути до відповідальності. Станом на день винесення оскаржуваних наказів немає обвинувального вироку суду про встановлення винуватості позивача у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального Кодексу України, а отже не було й підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення Присяги поліцейського, професійної та службової етики, що мають дискредитуючий характер, і які не сумісні з подальшим проходженням останнім служби, так як таких дій з його боку в законному порядку не встановлено.

Крім того зазначив, що відповідачем під час проведення службового розслідування та визначенні виду стягнення не було дотримано всіх вимог Статуту, а тому вважає, що не було встановлено вини останнього у вчиненні дисциплінарного проступку. Відповідач застосував відносно позивача найсуворіший та крайній вид дисциплінарного стягнення - звільнення із служби в поліції, при цьому жодним чином не обґрунтував чому обрано саме такий вид дисциплінарного стягнення. Не враховано попередню поведінку поліцейського, ставлення до служби, та характеризуючи дані. Не враховано, що на дату проведення службового розслідування в останнього відсутні діючі дисциплінарні стягнення.

Прийнявши спірні рішення відповідач не дотримався приписів Конституції України та норм Закону України "Про Національну поліцію України".

Окрім іншого, посилаючись на вимоги Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейськими Національної поліції та курсантам навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року за № 260 зазначив, що поліцейським за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення, в тому числі премія, які були їм визначені на день звільнення, грошове забезпечення виплачується за кожен календарний день, за весь час вимушеного прогулу.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що звільнення позивача здійснено у відповідності до чинного законодавства, йому передувало проведене за належною процедурою службове розслідування. При визначені міри дисциплінарного стягнення враховано тяжкість проступку, обставини за яких його вчинено, та неможливість в подальшому виконувати правоохоронні функції внаслідок дискредитуючого характеру вчинених дій, та повну втрату довіри. Відтак, відповідач вважає оскаржувані накази законними, а позов - безпідставним, з огляду на таке.

Зазначив, що службове розслідування розпочато спеціально створеною комісією, на підставі наказу ГУНП від 09.09.2019 №1087, підставою для його проведення стала інформація по факту надзвичайної події за участі позивача. Службовим розслідуванням встановлено, що позивач, перебуваючи на службі в поліції України, за попередньою змовою з поліцейським ОСОБА_2 мав на меті отримати неправомірну вигоду, шляхом домовленості з останнім про передачу коштів за вирішення питання щодо не притягнення громадянина ОСОБА_14 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП. На думку відповідача, вчинені позивачем протиправні дії свідчать про допущене ним порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог Закону України "Про Національну Поліцію України", та як наслідок слугувало підставою для звільнення останнього зі служби в поліції.

Окремо звертав увагу суду на те, що посадовими особами відповідача (дисциплінарною комісією) не досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача у вчиненні кримінального правопорушення, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до кримінальної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Заперечуючи проти позову відповідач наголошував на тому, що предметом службового розслідування відносно позивача було не вчинення ним кримінального правопорушення, а порушення останнім службової дисципліни, що не залежить від встановлення вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення.

3. Позивачем подано до суду відповідь на відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого позивач навів переважно аналогічні аргументи, які викладенні в адміністративному позові.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. 25.11.2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом осіб.

2. 17.12.2019 року усною ухвалою суду вирішено питання щодо виклику в судове засідання свідків , що відображено в протоколі судового засідання.

ІІІ. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на аргументи та доводи наведені в адміністративному позові і відповіді на відзив. Подали до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

2. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, з підстав наведених у відзиві на адміністративний позов, до суду подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

3. Будучи допитаний в якості свідка ОСОБА_3 на запитання головуючого пояснив, що у зв`язку із наявністю кримінального провадження по даному факту, відмовився надавати пояснення відповідно до ст. 63 Конституції України, вказавши при цьому, що пояснення надані ним під час службового розслідування відповідають дійсним обставинам справи.

На уточнюючі питання головуючого зазначив, що раніше був знайомий з ОСОБА_1 . Останній в нього вимагав кошти в сумі 7000,00 грн. за нібито вчинене ним адміністративне правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`янінні. При цьому зазначив, що не вживав алкогольні напої та не перебував в стані алкогольного сп`яніння під час ДТП.

На запитання представника відповідача пояснив, що позивач вимагав в нього кошти за сприяння уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

На запитання представники позивача свідок пояснив, що не вживав алкогольні напої 05.09.2019 року, а позивачем не складались жодних документів щодо нього. Також додатково пояснив, що не може відповідати на питання, оскільки це таємниця слідства.

4. Будучи допитай в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що працює начальником СРПП №1 Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області. Під час несення служби 05.09.2019 року десь в обідню пору часу на службовий планшет надійшло повідомлення громадянина ОСОБА_5 про те, що по вул. Хотинські смт. Кельменці відбулась дорожньо-транспортна пригода. По прибуттю на місце події було встановлено, що учасниками ДТП є водії транспортних засобів - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_5 звернувся із заявою про припинення розгляду його звернення, оскільки ОСОБА_3 відшкодував йому заподіяні ДТП матеріальні збитки. На місці події він спілкувався з водієм ОСОБА_5 , а ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , по завершенню опитування ОСОБА_3 , він та ОСОБА_1 продовжили патрулювання. Зазначив, що ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння не перебував та явних ознак стану сп`яніння в останнього не було, та підстав для проведення медичного огляду на стан сп`яніння не було. Йому не відомо яким чином посвідчення водія ОСОБА_3 опинилось у ОСОБА_1 .

На запитання представника позивача зазначив, що йому відомо про те, що ОСОБА_3 з`ясував у ОСОБА_1 як можна зв`язатись із ОСОБА_5 , для того щоб повністю відшкодувати завдану йому шкоду.

На запитання представника відповідача свідок зазначив, що ОСОБА_1 брав у ОСОБА_3 посвідчення водія для перевірки.

5. Будучи допитай в якості свідка ОСОБА_2 на запитання головуючого судді пояснив, що раніше працював на посаді інспектора в поліції. До нього зателефонував його колега ОСОБА_1 та запитав чи відома йому така особа, як ОСОБА_3 , він повідомив останньому про те, що це його односельчанин. ОСОБА_1 попросив його передати ОСОБА_3 посвідчення водія, яке він забув у автомобілі ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 має за це щось йому передати, що саме він не запитував.

07.09.2019 року він зустрівся з ОСОБА_1 , який передав йому водійське посвідчення ОСОБА_3 . В подальшому він передав водійське посвідчення ОСОБА_3 , а той в свою чергу надав кошти для ОСОБА_1 , для того щоб він передав їх потерпілому в дорожньо - транспортній пригоді.

6. Враховуючи приписи статті 194 КАС України, та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

ІV. ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на службі в органах внутрішніх справ з 26.07.2012 року по 06.11.2015 року, в національній поліції України з 07.11.2015 року працював на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, у званні капітана поліції. (а.с.13,14)

2. Наказом № 610 від 04.10.2019 року начальника ГУНП в Чернівецькій області Дмітрієва А. "Про застосування дисциплінарного стягнення", що виразилось у невиконанні вимог п.1 ч.1 ст.18 ЗУ "Про Національну поліцію", п.п.1, 6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог п.1 розд. II, п.3 розд. ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (п.1 Наказу). (а.с.15-17)

3. Наказом начальника ГУНП в Чернівецькій області Дмітрієва А. № 165 о/с від 24.10.2019 року "По особовому складу", за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), звільнено зі служби старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 - інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, 24 жовтня 2019 року. Підстава: наказ ГУНП в Чернівецькій області від 04.10.2019 року № 610. (а.с.18)

4. Судом досліджені матеріали службового розслідування.

5. Зі змісту доповідної записки заступника начальника управління - начальника відділу ІОС УКЗ ГУНП в Чернівецькій області полковника поліції ОСОБА_6 встановлено, що 07.09.2019 року до ГУНП в Чернівецькій області надійшла інформація про те, що вказаного числа, близько 12 год. 30 хв., у м. Кельменці Чернівецької області працівниками УСБУ в Чернівецькій області спільно з працівниками ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому задокументований факт отримання у громадянина ОСОБА_14 неправомірної вигоди у сумі 7000 грн. інспектором СРПП №1 Сокирянського відділення поліції Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Москалюком Іваном Дмитровичем, який перебував поза службою, без однострою та вогнепальної зброї.

Попередньою перевіркою встановлено, що поліцейський ОСОБА_2 вказану неправомірну вигоду повинен був передати інспектору СРПП №2 Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшому лейтенанту поліції за вирішення питання щодо не притягнення громадянина ОСОБА_14 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП.

Факт вчинення громадянином ОСОБА_14 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, був виявлений ОСОБА_1 напередодні, під час несення ним служби у складі наряду ГРПП.

07.09.2019 року поліцейського ОСОБА_1 , який перебував на службі в однострої та з вогнепальною зброєю, затримано у порядку ст.208 КПК України, у с. Дністрівка Кельменецького району Чернівецької області.

На даний час процесуальний статус поліцейського ОСОБА_2 невідомий.

У зв`язку із вищевикладеним, у відповідності до вимог ст.ст. 14 та 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п 1 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та п. 2 розділу 1 Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 №893, заявлено клопотання про призначення за даним фактом службового розслідування. (а.с.49-50)

6. Відповідно до наказу від 09.09.2019 року № 1137 "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії", призначено службове розслідування та створено склад дисциплінарної комісії. (а.с.48)

7. Судом досліджена також інформаційна довідка про правопорушення/подію, та доповнення до інформаційної довідки про правопорушення/подію стосовно ОСОБА_1 (а.с.51-52, 53).

8. 11.09.2019 року посадовими особами відповідача відібрано у ОСОБА_1 письмові пояснення, зі змісту яких встановлено, що останній відповідно статті 63 Конституції України від дачі будь - яких пояснень відмовився. (а.с.61-62)

9. Крім того, судом дослідженні письмові пояснення ОСОБА_7 , ОСОБА_4 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 (а.с.57, 58-60, 67- 68, 70, 71, 73)

10. В ході розгляду справи судом дослідженні службова характеристика ОСОБА_1 (а.с. 77)

11. В матеріалах справи наявне повідомлення про підозру від 08.09.2019 року, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. (а.с.93-95)

12. Згідно висновку службового розслідування, проведеного по факту порушення, службової дисципліни інспектором СРПП №2 Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 (окрім іншого) встановлено, що 07.09.2019 року близько 12 год. 30 хв., працівниками Генеральної прокуратури України та управління СБУ в Чернівецькій області, в рамках розслідування кримінального провадження №0000145, розпочатого 05.09.2019 за ч.3 ст.368 КК України, у смт.Кельменці Кельменецького району Чернівецької області було задокументовано факт отримання у громадянина ОСОБА_14 неправомірної вигоди у сумі 7000 грн. інспектором СРПП №1 Сокирянського відділення поліції Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Москалюком Іваном Дмитровичем, який перебував поза службою, без однострою та вогнепальної зброї, який вказану неправомірну вигоду повинен був передати Позивачу за вирішення питання щодо не притягнення громадянина ОСОБА_14 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП.

Факт вчинення громадянином ОСОБА_14 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, був виявлений Позивачем напередодні, під час несення ним служби у складі наряду ГРПП.

07.09.2019 року позивача, який перебував на службі, в однострої та з вогнепальною зброєю, було затримано працівниками ГПУ та У СБУ в Чернівецькій області у порядку ст.208 КПК України, у с. Дністрівка Кельменецького району Чернівецької області.

08.09.2019 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

09.09.2019 року, згідно ухвал слідчого судді Хмельницького міськрайсуду Хмельницької області, поліцейському ОСОБА_1 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк по 01.11.2019 року включно з правом внесення застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80280 грн.

Як зазначено у повідомленні позивачу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, 05.09.2019 року громадянин ОСОБА_3 (громадянин ОСОБА_14), перебуваючи за кермом автомобіля марки "ВАЗ-2107", д.н. з НОМЕР_2 , не впорався з керуванням та по вул. Хотинській смт. Кельменці Чернівецької області допустив зіткнення із припаркованим автомобілем марки "Пежо-807", водієм якого був громадянин ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП зазначені автомобілі зазнали незначних механічних ушкоджень.

Про факт ДТП ОСОБА_5 повідомив на спецлінію " 102". На місце події було направлено наряд ГРПП у складі поліцейських Кельменецького відділу поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . У свою чергу, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на місці події досягли домовленості щодо порядку та розміру причинених діям ОСОБА_3 ОСОБА_5 збитків, які у повному обсязі були відшкодовані ОСОБА_12 . А тому, ОСОБА_5 подав поліцейським заяву щодо відсутності претензій до ОСОБА_3 та припинення розгляду його звернення по факту ДТП.

Також у повідомленні про підозру зазначено, що позивач усвідомлюючи, що підстав для втручання органів поліції у правовідносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які виникли внаслідок події ДТП немає, з метою заволодіння грошима ОСОБА_3 , повідомив останньому, що він підозрює його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та відповідно, притягне ОСОБА_3 до відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, що у свою чергу, передбачає позбавлення порушника права керування транспортним засобом. Крім цього позивач, щоб підтвердити реальність настання для ОСОБА_3 негативних наслідків, вилучив у нього посвідчення водія.

Після цього, позивач розуміючи, що ОСОБА_3 усвідомлює реальну можливість позбавлення права керування транспортним засобом, висунув ОСОБА_3 вимогу щодо надання неправомірної вигоди за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та повернення вилучених прав на керування транспортним засобом. Розмір неправомірної вимоги Позивач визначив у сумі 7000 грн. При цьому, задля унеможливлення викриття своїх протиправних дій, позивач поставив вимогу ОСОБА_3 надати вказану неправомірну вигоду до кінця робочого дня у найкоротший термін. Не бажаючи бути позбавленим права керування транспортним засобом, сприймаючи реально погрози Позивача, ОСОБА_3 погодився надати вказану неправомірну вигоду, а також зазначив, що йому потрібен час, щоб зібрати визначену грошову суму, на що ОСОБА_1 погодився.

Крім цього, позивач, для створення уяви щодо невідворотності притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ст.130 КУпАП у разі ненадання ним неправомірної вигоди, змусив останнього написати пояснення про фактичне вживання алкоголю та відмову від проходження огляду, а також відібрав від ОСОБА_3 інше пояснення, в якому були відсутні відомості про перебування того у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом.

У подальшому, як зазначено у повідомленні про підозру, ОСОБА_3 проінформував позивача, що не в змозі зібрати 7000 грн. неправомірної вигоди, однак ОСОБА_3 наполягав на прискоренні збору грошової суми та її передачі.

Надалі позивач побоюючись, що ОСОБА_3 звернеться у правоохоронні органи та повідомить про його корупційну діяльність, задля приховування факту вимагання неправомірної вигоди, вирішив залучити до її одержання сторонню особу, яку ОСОБА_3 через особисте дружнє ставлення не викриє правоохоронним органам. В якості такої особи Позивач визначив ОСОБА_2 - свого колегу та знайомого ОСОБА_3 .

Позивач, зателефонувавши ОСОБА_2 , з яким разом працював, та попросив його забрати у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 7000 грн. та передати йому. При цьому, проінформував ОСОБА_2 , що вказане необхідно зробити, щоби вирішити проблемні питання ОСОБА_3 з поліцією. Виходячи з особистих стосунків з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 погодився виконати прохання позивача.

У подальшому позивач, одержавши згоду ОСОБА_2 щодо посередництва у отриманні від ОСОБА_3 та передачі йому грошових коштів, зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що з приводу одержання прав на керування транспортним засобом та надання неправомірної вигоди тому слід спілкуватись виключно з ОСОБА_2 . Після цього, позивач проінформував ОСОБА_2 , що передасть йому посвідчення на право керування транспортним засобом ОСОБА_3 , яке він надасть ОСОБА_3 та отримає за це від нього суму 7000 грн., яку передасть позивачу.

З повідомлення про підозру вбачається, що вранці 07.09.2019 року позивач, діючи з метою завершення свого злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, надав ОСОБА_2 посвідчення на право керування транспортним засобом ОСОБА_3 , яке ОСОБА_2 повинен був передати ОСОБА_3 та отримати за це від нього гроші у сумі 7000 грн., які повинен був передати позивачу.

Вказаного числа, попередньо домовившись з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 прийшов до його домогосподарства, що по АДРЕСА_1 , де, діючи згідно плану позивача, передав ОСОБА_3 , посвідчення на право керування транспортним засобом, за що отримав від нього 7000 грн., визначених позивачу в якості неправомірної вигоди, для подальшої передачі останньому. Отримавши вказану грошову суму, ОСОБА_2 про це у телефонному режимі повідомив позивачу.

Факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_3 грошової суми в якості неправомірної вигоди, для подальшої її передачі ОСОБА_1 , за не притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, був викритий працівниками правоохоронних органів.

З приводу та у межах проведення службового розслідування дисциплінарна комісія запропонувала позивачу надати пояснення по суті справи. Однак, позивач, пославшись на ст.63 Конституції України, від надання будь-яких пояснень відмовився.

Аналізуючи матеріали службового розслідування у своїй сукупності, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що інспектор СРПП №2 Кельменецького відділу поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_1 перебуваючи на службі в Національній поліції України, будучи зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їхні негативні наслідки, вступив у неділові стосунки з ОСОБА_3 , (далі - громадянином ОСОБА_14), від якого вимагав неправомірну вигоди в сумі 7000 грн, за не притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП.

Крім цього, щоби приховати свої протиправні дії, ОСОБА_13 до їх вчинення залучив інспектора СРПП №1 Сокирянського відділення поліції Кельменецького ВП лейтенанта поліції ОСОБА_2 .

На підставі зазначених висновків, дисциплінарною комісією було встановлено, що позивач допустив порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні Присяги працівника поліції, невиконанні вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п.1,6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог п.1 розділу II, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, за що він підлягає до застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції. (а.с. 102-115)

13. Також судом дослідженні наявні в матеріалах справи рапорт про виявлення кримінального правопорушення, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.09.2019 року. (а.с.174, 175-176)

V. ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України гарантовано громадянам захист від незаконного звільнення.

2. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02 липня 2015 року (Закон №580).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 Закону №580 визначені основні обов`язки поліцейського, зокрема поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону №580 передбачені види відповідальності поліцейських. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

3. Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (Дисциплінарний статут).

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Дисципланірного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

При цьому, статтею 13 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно зі частинами 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

-надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

- подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

- ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

- подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

- користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

4. Так, на виконання вимог Дисциплінарного статуту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (Порядок №893), зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за №1355/32807.

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо) (п. 4 розділу ІІ Порядку).

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. (п. 3 розділу IV Порядку).

Відповідно до пункту 7 розділу IV Порядку кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

Пунктом 1 розділу V Порядку визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з частиною 3 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

5. Встановлені обставини та матеріали справи свідчать про те, що підставою для звільнення позивача зі служби стало те, що відносно нього порушено кримінальне провадження № 0000145 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та пред`явлено підозру по факту неправомірної вигоди.

Про те, суд вважає за необхідне зазначити про те, що частиною 1 статті 62 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кримінального кодексу України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Так, у ході розгляду справи судом з`ясовано те, що станом на день розгляду справи кримінальне провадження № 0000145 у відношенні позивача по обвинуваченню за ч. 3 ст. 368 КК України не розглянуто.

Слід зазначити те, що висновок службового розслідування містить лише ті порушення, які інкримінуються позивачу у кримінальному провадженні № 00001458, жодних інших діянь вчинення позивачем дисциплінарного проступку, визначених Дисциплінарним Статутом у висновку службового розслідування не зазначено.

Проаналізувавши наведене вище, суд дійшов висновку про те, що у разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду відносно позивача, у відповідача будуть усі правові підстави для прийняття наказу і можливого звільнення позивача із служби в поліції. А на час розслідування кримінальної справи заінтересовані особи не позбавлені права звернутись до суду з поданням/клопотанням, про відсторонення від посади позивача на час розслідування.

З встановлених судом обставин справи вбачається, що дисциплінарна комісія не врахувала характер правовідносин та обставини, за яких вони склались.

Відтак, з огляду на встановленні фактичні обставини справи в призмі наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що доводи відповідача не підтверджені повнотою, достатністю, дійсністю та всебічністю, в ході розгляду справи. Крім того, суд вважає, що посадовими особами відповідача не застосованого достатніх правових інструментів для доведення вини позивача, а за результатами проведеної перевірки складено необґрунтований висновок з пропозиціями щодо застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення посади.

В той же час, як у висновку службового розслідування, так і в оскаржуваних наказах міститься лише загальне формулювання про порушення позивачем вимог Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту, Правил етичної поведінки поліцейських, Присяги поліцейського, що не дає можливості встановити, за які ж таки порушення позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

6. Суд також відхиляє доводи відповідача та вважає їх безпідставними про те, що у межах перевірки дисциплінарною комісією факт вчинення позивачем кримінального правопорушення не досліджувався, а надавалась оцінка його діям у частині допущеного порушення службової дисципліни, оскільки ні в матеріалах справи, ні в ході її розгляду не підтверджено які саме порушення, передбачені Дисциплінарним Статутом, вчинені позивачем, окрім тих, що йому інкримінуються як злочин. Допитані в ході розгляду справи свідки також надали пояснення саме по факту можливо вчиненого позивачем кримінального правопорушення.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази відповідача про звільнення позивача зі служби в поліції, не відповідають вказаним критеріям правомірності, є необґрунтованими та протиправними, а тому підлягають скасуванню, а позивач поновленню на посаді.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року справа №822/1832/16, яка враховується і Апеляційною інстанцією у подібних правовідносинах (справа №824/884/19-а), що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України суд враховує до спірних правовідносин.

7. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам слід зазначити й те, що в ході розгляду справи судом встановлено, а також підтверджено свідками те, що у позивача було наявне посвідчення водія у гр. ОСОБА_3 , яке залишилось у службовому автомобілі після виклику на місце ДТП.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1086 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин ) посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

У разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі.

До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення. Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави вважати, що лише у випадку вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом та у разі наявності протоколу про адміністративне правопорушення, позивач мав би право вилучати посвідчення водія у ОСОБА_3 .

Разом з тим, посадовими особами відповідача під час службового розслідування не надавалась оцінка об`єктивній стороні можливого правопорушення по обставинам вилучення посвідчення водія гр. ОСОБА_3 , а так само і обставинам щодо не документування правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

8. Вирішуючи питання про порядок обчислення належного до виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

При розбіжностях в нормах права між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. При цьому, загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто, в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

Можливість субсидіарного застосування загальних правових норм до відносин публічної служби, як правило, закріплено у спеціальному законі, що регулює такий вид публічної служби. Подібна законодавча техніка спрямована на усунення прогалин у правовому регулюванні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 826/4192/16, яка враховується і Апеляційною інстанцією у подібних правовідносинах (справа №824/832/18-а), що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України суд враховує до спірних правовідносин

Так, відповідно до пункту 4 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються до цих правовідносин в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма є бланкетною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

Такий "Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799.

Порядок № 260 був опублікований та, відповідно, набрав чинності 27 травня 2016 року (Офіційний вісник України від № 39).

Так, у справі, що розглядається, період вимушеного прогулу позивача згідно спірного наказу №165 о/с тривав з 24 жовтня 2019 року. Тобто у період, в який діяв саме спеціальний нормативно-правовий акт.

Враховуючи те, що на момент звільнення позивача зі служби в поліції, діяли норми спеціального нормативно-правового акта, суд дійшов висновку про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок № 260.

Відповідно до п. 9 розділу І Порядку № 260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, розрахунок середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу повинен здійснюватися шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний останній місяць роботи на кількість календарних днів у цьому місяці та множенні отриманої суми на кількість календарних днів за період вимушеного прогулу.

Відповідно до довідки ГУНП в Чернівецькій області про розмір грошового забезпечення позивача №256 від 10.10.2019 року розмір грошового забезпечення позивача за останній місяць роботи - вересень 2019 року становив -7645,32 грн. (а.с. 19)

Судом встановлено, що періодом вимушеного прогулу позивача є з 24.10.2019 року по 20.02.2020 року (день прийняття рішення) (120 календарних дні).

Так, враховуючи дані наявної в матеріалах справи довідки про доходи, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 254,85 грн (7645,32 грн / 30 к.д.).

Відтак, сума середнього заробітку за даний період із моменту звільнення до моменту прийняття у справі судового рішення по суті, яка підлягає виплаті позивачем, становить 30582,00 гривень без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів (120 к.д. вимушеного прогулу) х 254,85 (середньоденна заробітна плата).

9. Згідно з статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Пунктами 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання у частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

10. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідачами не спростовано доводів позивача та не надано суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 73 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність оскаржуваних наказів.

11. Як зазначалось вище, звертаючись до суду позивачем окрім іншого заявлено позовні вимоги, щодо скасування спірних наказів, якими притягнуто до дисциплінарної відповідальності і звільнено останнього зі служби. Крім цього, у позовній вимозі, яка стосується поновлення на посаді позивача, останнім викладено також вимогу: «поновити у званні старшого лейтенанта».

На думку суду, вимога позивача про: поновлення у спеціальному званні є безпідставно та необґрунтованою, оскільки в спірних правовідносинах позивач не позбавлявся спеціального звання, а зміст такої вимоги не відповідає обставинам справи, відтак в задоволенні такої вимоги слід відмовити.

12. Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з підстав наведених вище.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Враховуючи те, що позивач в даній категорії справ звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області № 610 від 04.10.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення", в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Кельменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати наказ № 165 о/с Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області від 24.10.2019 року "По особовому складу", щодо звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Кльменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 24.10.2019 року.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Кльменецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області - з 24.10.2019 року.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2019 року по 20.02.2020 року в сумі 30582,00 грн.

6. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

7. В іншій частині позовних вимог відмовити.

8. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП: НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції України в Чернівецькій області (вул. Головна, 24, м. Чернівці,58002, )

Суддя О.В. Боднарюк