Справа № 280/2477/19
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
19 лютого 2020 року 12 год. 53 хв.Справа № 280/2477/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суду складі головуючого судді Сацького Р.В., за участю секретаря судового засідання Серебрянниковій О.А. та сторін

від позивача: адвокат Чмут С.В.,

від відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом громадянина Італії ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя пр. Соборний, 166)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.06.2014 №312-15, №313-15, №314-15,-

ВСТАНОВИВ:
24 травня 2019 р. до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява громадянина Італії ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати прийняті Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення від 06.06.2014 № 312-15, № 313-15, № 314-15.

Позов обґрунтований тим, що винесені Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області, правонаступником якої у спірних правовідносинах є Головне правління ДПС у Запорізькій області, податкові повідомлення-рішення від 06 червня 2014 р. № 312-15, від 06 червня 2014 р. № 313-15, від 06 червня 2014 р. № 314-15, якими позивачеві було визначено податкові зобов`язання з орендної плати землю за 2012, 2013, 2014 роки, є протиправними, оскільки у вказаному періоді об`єктів оподаткування земельним податком у власності або користуванні позивача не було і зобов`язань щодо сплати орендної плати за землю не виникло.

У зв`язку з цим вважає нарахування йому відповідачем зобов`язань зі сплати орендної плати за 2012, 2013, 2014 роки безпідставним та просить визнати протиправними та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 29.05.2019 відкрито загальне провадження по справі та призначено підготовче засідання на 14.08.2019 о/об 16 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 10.06.2019 продовжено строку підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 14.08.2019 о/об 16 год. 00 хв.

24.06.2019 від представника відповідача через канцелярію суду (вх. № 25923) поданий відзив на позовну заяву. Проти задоволення позову відповідач заперечує та зазначає, що згідно договору оренди № 30 від 23.01.2006 (на підставі рішення Запорізької міської ради № 37/530 від 01.08.2005 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер: :05:004:0114) зареєстрована з 23.01.2006 за гр. Версіно ОСОБА_3 . Рішенням сесії Запорізької міської ради від 22.06.2011 № 86/19 гр. ОСОБА_4 право оренди земельної ділянки з кадастровими номерами :05:004:0114 припинене, та зобов`язано передати земельну ділянку до земель Запорізької міської ради. Так як згідно законодавства розірвання договору оренди земельної ділянки відбувається у односторонньому порядку, а також у разі продажу нерухомого майна, розташованого на такій земельній ділянці, а договір розірвання Запорізькою міською радою не зареєстровано та не надано, то платником орендної плати станом на 06.06.2014 р. є гр. ОСОБА_2 . Тому, враховуючи вищезазначене, гр. ОСОБА_2 були сформовані податкові зобов`язання: за 2012 рік ППР № 312-15 від 06.06.2014 на суму 180392.01 грн; за 2013 рік ППР № 313-15 від 06.06.2014 на суму 180392,01 грн; за 2014 рік ППР № 314-15 від 06.06.2014 на суму 180392,01 грн. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

10.07.2019 представником позивача через канцелярію суду (вх. № 28490) подано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 14.08.2019 зупинено провадження по справі для примирення сторіндо 10.09.2019 о/об 16 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 10.09.2019 продовжено процесуальний строк зупинення провадження по справі для примирення сторін до 17.12.2019 до 10 го. 00 хв.

Ухвалою суду від 17.12.2019 продовжено процесуальний строк зупинення провадження по справі для примирення сторін до 19.02.2020 до 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 19.02.2020 поновлено провадження по справі та призначено підготовче засідання на 19.02.2020 о/об 12 год. 00 хв.

Усною ухвалою суду від 19.02.2020, яка занесена до протоколу судового засідання, після наданих сторонами клопотань про закриття підготовчого провадження, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у цей же день.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Так, судом встановлено наступне.

Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області, правонаступником якої у спірних правовідносинах є Головне правління ДПС у Запорізькій області, було винесено три податкові повідомлення-рішення, а саме:

- від 06 червня 2014 р. № 312-15, яким позивачеві було визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб (земельний податок) за 2012 рік у розмірі 180392,01 грн;

- від 06 червня 2014 р. № 313-15, яким визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб (земельний податок) за 2013 рік у розмірі 180392,01 грн;

- від 06 червня 2014 р. № 314-15, яким визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб (земельний податок) за 2014 рік у розмірі 180392,01 грн.

Як зазначено у наданому позивачем листі Вознесенівського управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області від 02.05.2019, оскаржуваними рішеннями йому було визначено податкові зобов`язання з орендної плати за землю (земельному податку) за три роки: 2012, 2013, 2014, щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується у відзиві відповідача на позовну заяву.

Рішенням двадцять другої сесії Запорізької міської ради від 01.08.2005 № 37/530 «Про передачу в оренду гр. ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_3 для розташування торгово-виставкового комплексу» позивачеві було надано в оренду земельну ділянку площею 0,3103 га (землі комерційного та іншого використання), кадастровий № :05:004:0114, за адресою: АДРЕСА_2 .

28.12.2005 між позивачем та Запорізькою міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки, який 23.01.2006 зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (реєстраційний № 30).

23.01.2006 орендована земельна ділянка була передана у користування позивачеві за актом прийому-передачі.

На момент передачі земельної ділянки в оренду на ній знаходився комплекс будівель та споруд, які належали позивачеві на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 11.08.2003, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрушенко Т.І. (реєстровий № 1874).

У 2009 році зазначений комплекс будівель та споруд було передано позивачем у якості внеску до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНДЕКС РІЕЛ», учасником якого був позивач. У зв`язку із переходом права власності на комплекс будівель та споруд Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 15.12.2009 ТОВ «СІНДЕКС РІЕЛ» було видане свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна. 18.02.2010 право власності ТОВ «СІНДЕКС РІЕЛ» на цей об`єкт було зареєстроване Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (реєстраційний № 335892), що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.02.2010 № 25355791.

01 жовтня 2010 року між ТОВ «СІНДЕКС РІЕЛ» та громадянкою ОСОБА_5 було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. (реєстровий № 2444), відповідно до умов якого право власності на комплекс будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці, перейшло до ОСОБА_5

13 жовтня 2010 року між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» було укладено Договір купівлі продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. (реєстровий № 2548), відповідно до умов якого право власності на зазначений об`єкт нерухомості перейшло до ПАТ «ВТБ Банк».

22.06.2011, у зв`язку із відчуженням позивачем комплексу будівель та споруд, розташованого на орендованій земельній ділянці, Запорізькою міською радою було прийняте рішення № 86/19 «Про припинення гр. ОСОБА_2 права оренди земельною ділянкою по АДРЕСА_3 ».

Вищезазначені обставини відповідачем не заперечуються.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 269 ПК України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Відповідно до ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 ПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, в тому числі, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці іншою особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Таким чином, у зв`язку з переходом до іншої особи (ТОВ «СІНДЕКС РІЕЛ») права власності на комплекс будівель та споруд, розташований на орендованій земельній ділянці, дія договору оренди цієї земельної ділянки стосовно позивача припинилася, а, відповідно, припинився і його обов`язок сплачувати за цю земельну ділянку орендну плату.

У 2011 році Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо ОСОБА_2 приймалося податкове повідомлення-рішення від 24.05.2011 № , яким було визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати фізичних осіб за землю за 2011 рік щодо цієї ж земельної ділянки кадастровий № :05:004:0114, за адресою: АДРЕСА_2 на суму 180 392,01 грн (така ж сума, як і у оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях).

Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржено ОСОБА_2 у судовому порядку. Постановою Вищого адміністративного суду України від 26 листопада 2014 р. у справі № 2а-0870/6215/11 рішення судів попередніх інстанцій у цій справі було скасовано. Позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 24.05.2011 № .

При цьому, Вищім адміністративним судом у вказаній постанові було, зокрема, зазначено таке:

«…попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що за договором оренди земельної ділянки від 28.12.2005, укладеним ОСОБА_2 (орендар) та Запорізькою міською радою (орендодавець), позивачеві було передано у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,3103 га за адресою: АДРЕСА_2 , на якій розміщений комплекс належних позивачеві на праві власності будівель та споруд.

У 2009 році позивач передав зазначені об`єкти нерухомості як внесок до статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю «Сіндекс Ріел»; право власності цього товариства на придбані будівлі було зареєстровано орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 18.02.2010.

Питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюється статтями 120 ЗК та 377 Цивільного кодексу України.

Ці норми чітко встановлюють, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Наведене у контексті розглядуваних правовідносин означає, що з моменту передачі позивачем нерухомих об`єктів, розташованих на спірній земельній ділянці, до статутного фонду юридичної особи обов`язок позивача зі сплати орендної плати за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, припинився у зв`язку з фактичним припиненням речового права на спірну ділянку.

Відповідно до частини другої статті 20 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Стаття 654 Цивільного кодексу України передбачає розірвання договору в тій самій формі, що передбачена для його укладення.

Таким чином, для цілей регулювання земельних відносин виникнення права оренди земельної ділянки та припинення цього права пов`язане із фактом державної реєстрації відповідного договору (припинення цього договору).

Водночас податкове законодавство не вимагає державної реєстрації договору оренди земельної ділянки як обов`язкової ознаки для кваліфікації відповідної ділянки як такої, що знаходиться у користуванні особи. Наведене означає і відсутність обов`язкової реєстрації факту розірвання договору оренди землі для встановлення обставин щодо припинення податкового обов`язку платника.

Враховуючи пріоритетність застосування норм Податкового кодексу України перед нормами інших галузей права у регулюванні податкових правовідносин, варто визнати, що недотримання норм земельного законодавства щодо реєстрації права оренди земельних ділянок (припинення цього права) не може викликати права та обов`язки платників у сфері оподаткування.

У той же час суди, вирішуючи даний спір, необґрунтовано надали перевагу положенням земельного законодавства при встановленні обсягу прав та обов`язків ОСОБА_2 у сфері податкових правовідносин, фактично зобов`язавши його сплачувати земельний податок за земельну ділянку, що не перебувала у його користуванні.

Слід зазначити, що при такому підході порушується принцип економічної обґрунтованості стягнення земельного податку внаслідок покладення обов`язку зі сплати земельного податку на особу, яка не використовувала земельну ділянку у спірному періоді та не мала юридичної можливості одержувати дохід від її використання.

З урахуванням викладеного Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне скасувати ухвалені у справі судові акти та задовольнити позов».

Таким чином, відсутність у ОСОБА_2 обов`язку сплачувати орендну плату за вказану земельну ділянку після відчуження ним об`єкту нерухомого майна, розташованого на орендованій земельній ділянці встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, у адміністративній справі, у якій брали участь ті самі особи, а отже в силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС України зазначена обставина не потребує доказування у цій справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст. 2 КАС України, згідно з якою завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 06 червня 2014 р. № 312-15; від 06 червня 2014 р. № 313-15; від 06 червня 2014 р. № 314-15 - є протиправними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку із чим позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 5411,76 грн, що підтверджується квитанцією №38793 від 11.05.2019.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву громадянина Італії ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя пр. Соборний, 166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.06.2014 №312-15, №313-15, №314-15 - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення від 06.06.2014 № 312-15, № 313-15, № 314-15.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя пр. Соборний, 166) на користь громадянина Італії ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 5411 (п`ять тисяч чотиреста одинадцять) грн 76 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 21.02.2020.

Суддя Р.В. Сацький