Справа № 480/3511/19
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 р. Справа № 480/3511/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,

представника позивача - Савостян Н.В.,

представника відповідача - Єрьоменко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/3511/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Сумській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Сумській області, в якому просить: визнати протиправними та скасувати постанови від 12.08.2019 № 131049 про застосування адміністративно - господарського штрафу в сумі 1700 грн. та від 12.08.2019 № 131050 про застосування адміністративно - господарського штрафу в сумі 1700 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувані постанови про накладення штрафів винесені неправомірно, оскільки законодавство не містить вказівки на обов`язок водіїв, що здійснюють внутрішні перевезення, встановлювати та використовувати контрольні прилади (тахографи) реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв. Оскільки позивач в даному випадку здійснював внутрішнє перевезення, то не мав обов`язку по встановленню та експлуатації тахографу, а отже і обов`язків із його перевірки та адаптації. Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та іншими нормативно-правовими актами не визначено такого необхідного документу для нерегулярних пасажирських перевезень як щоденний реєстраційний лист режиму праці та відпочинку водія. Тобто позивача притягнули до відповідальності за відсутність документу, який не передбачений законодавством. Крім того, ФОП ОСОБА_1 стверджує, що її незаконно притягнуто до відповідальності двічі за одне й те саме порушення, що заборонено статтею 61 Конституції України, зокрема при здійсненні нерегулярних перевезень не оформлені документи: протокол перевірки та адаптації тахографа. Вказане порушення було виявлено актом № 162097 від 14.06.2019 року та актом № 152547 від 19.06.2019 року. Також було допущено порушення порядку проведення та оформлення рейдової перевірки, оскільки під час винесення оскаржуваних постанов не перевірено документи, що стали підставою для проведення перевірки, та чи було проведено перевірку уповноваженими на те особами. Акт від № 162097 від 14.06.2019 року та, в якому зафіксовано порушення ст. 39 «Про автомобільний транспорт», оформлено не відповідно до додатку 3 до Порядку № 1567, а саме з нього не можливо встановити, яким саме органом державного контролю його складено. З огляду на зазначене, позивач вважає, що відповідач, притягаючи до відповідальності та застосовуючи до неї адміністративно-господарський штраф, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України, відтак, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 10.09.2019р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

25.09.2019р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.28-33), в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що під час проведення рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відносно суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 встановлено, що під час надання послуг з перевезення пасажирів по нерегулярному маршруту «Київ - Лебедин» та «Лебедин - Київ» автомобільний перевізник здійснив порушення, а саме: на момент перевірки не оформлений протокол перевірки та адаптації тахографа, чим порушено ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», внаслідок чого було винесено постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу №№ 131049 та 131050 від 12.08.2019 за порушення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Перелік документів, визначений ч.4 ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», не є вичерпним, оскільки передбачає наявність інших документів, передбачених законодавством України. Так, п.6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 року за №811/18106), визначено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Крім того, відповідно до п. 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється додержання водієм режиму праці та відпочинку. Отже, старші державні інспектори Управління Укртрансбезпеки у Сумській області та Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області мали право перевіряти

додержання режиму праці та відпочинку водія, що можливо здійснити за допомогою діючого та повіреного тахографу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що він шість років працює водієм у ФОП ОСОБА_1 та виконує один раз на добу рейс на замовлення за маршрутом «Лебедин-Київ». В червні 2019 року під час виконання ним рейсів його було зупинено та інспектори взяли на перевірку документи, за наслідками чого склали акт про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт. Оскільки тахограф не писав одну полосу, то він хотів подати інспекторам індивідуальну контрольну книжку водія, але її дивитися не стали. У графі протоколу «пояснення водія про причини порушень» він не зазначив, що мав намір подати таку книжку на перевірку, проте її не прийняли, оскільки не подумав про це. Акти проведення перевірки були складені в його присутності.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок №1567) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Пунктом 3 вказаного Порядку встановлено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до п.4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п.14 зазначеного Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Також, згідно з ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами рейдових перевірок посадовими особами Управління Укртрансбезнеки у Сумській області та Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області виявлені порушення законодавства про автомобільний транспорт та складено акти № 162097 від 14.06.2019 та № 152547 від 19.06.2019 (далі - акт) відносно суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 (а.с.12-14), якими встановлено, що під час надання послуг з перевезення пасажирів по нерегулярному маршруту «Київ - Лебедин» та «Лебедин - Київ» автомобільний перевізник здійснив порушення, а саме: на момент перевірки неоформлений протокол перевірки та адаптації тахографа, чим порушено ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» (а.с.16,18).

За результатами рейдової перевірки посадовими особами Управління Укртрансбезнеки у Сумській області та Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області виявлені порушення законодавства про автомобільний транспорт та складено Акти.

12.08.2019р. винесені постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу №№ 131049 та №131050 (а.с.15,17).

Вирішуючи спір, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» - автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Частиною 4 ст. 39 даного Закону передбачені документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством У країни.

Отже, перелік документів, визначений частиною 4 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», не є вичерпним, оскільки передбачає наявність інших документів, передбачених законодавством України.

Статтею 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник повинен забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Також, статтею 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог нього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Зокрема, п.6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 року за №811/18106, встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Таким чином, доводи позивача, що перевірка наявності в автобусі тахометра може мати місце лише у випадку здійснення лише міжнародних перевезень, є необґрунтованими.

Перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (п.7.1).

Згідно з п.7.2 Положення головний орган, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснює перевірку встановленого режиму праці і відпочинку водіїв відповідно до чинного законодавства України.

Тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на транспортному засобі для показу та реєстрації інформації про рух транспортний засіб (п.1.5 Положення про робочий час і відпочинку водіїв).

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385 (далі - Інструкція № 385).

Відповідно до п. 2.5 вищезазначеної Інструкції № 385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії, відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Окрім цього, згідно п. 2.6. Інструкції № 385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (п. 2.7. Інструкції № 385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра.

Відповідно до п.3.3. Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Проте, як вбачається з копії актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 162097 від 14.06.2019 та № 152547 від 19.06.2019 такі документи були відсутні, що свідчить про порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо доводів позивача про наявність індивідуальної контрольної книжки водія (а.с.55-58) суд вважає необхідним відмітити, що зі змісту актів про проведення перевірок не вбачається , що такі документи були у водія ОСОБА_2 на момент їх проведення, але державні інспектори не прийняли їх до уваги, крім того, копія вказаної книжки не подавалася відповідачеві на розгляд справи про порушення автомобільним перевізником законодавства про автомобільний транспорт, а була надана вже безпосередньо до суду, тому це не може бути доказом відсутності порушення позивачем норм законодавства про автомобільні перевезення.

Більш того, стосовно пояснень ОСОБА_2 , допитаного в якості свідка в судовому засіданні, про несправність на момент перевірки тахографа, суд відмічає, що згідно з п.3.3 Інструкції з використання контрольних приладів (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010р. №385 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2010р. за №946/18241), водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на звортньому боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на звортному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Проте доказів вчинення таких записів не надано ані під час проведення рейдових перевірок, ані під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільні перевезення, ані до суду.

Також суд не погоджується із доводами ФОП ОСОБА_1 , що її притягнуто до відповідальності двічі за одне й те саме порушення, оскільки відповідно до п.20, п.21 Положення № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму; у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 27 Положення передбачено, що за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Отже, враховуючи той факт, що державними інспекторами проведено дві окремі рейдові перевірки в різні дні (14.06.2019р. та 19.06.2019р.) , під час яких виявлені порушення чинного законодавства про автомобільний транспорт, про що складені окремі акти перевірок, тому застосування відповідачем до позивача адміністративно-господарських штрафів окремими постановами, винесеними за результатами кожної проведеної перевірки, є правомірним.

З приводу тверджень позивача про допущення порушення порядку проведення та оформлення рейдової перевірки, а саме, що під час винесення оскаржуваних постанов не перевірено документи, що стали підставою для проведення перевірки, та чи було проведено перевірку уповноваженими на те особами, слід зазначити, що в матеріалах справи містяться копії графіків рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Сумській області в період з 10.06.2019р. до 16.06.2019р. (а.с.35), де місце перевірки, серед іншого, вказано як «а/д Кролевець-Конотоп-Ромни-Пирятин128км+200м», що співпадає з відомостями, наведеними в акті перевірки №162097 (а.с.48), та Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області у період з 17.06.2019р. до 23.06.2019р. (а.с.37), де місце перевірки, серед іншого, вказано як «м. Лубни, Лубенський район», що співпадає з відомостями, наведеними в акті перевірки №152547 (а.с.44).

З копій направлень на проведення рейдових перевірок №005386 (а.с.36) та №008022 (а.с.38) слідує, що вони видані тим особам, що вказані і в актах перевірок (а.с.44,48), тобто перевірки були проведені уповноваженими на те особами.

При цьому, щодо посилань ФОП ОСОБА_1 на те, що з акту № 162097 від 14.06.2019 року не можливо встановити, яким саме органом державного контролю його складено, суд вважає необхідним відмітити, що окремі недоліки в оформленні акту перевірки не свідчать про відсутність порушень і відповідно не спростовують їх.

Приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши доводи адміністративного позову на підставі наданих сторонами доказів, суд не знаходить підстав для його задоволення, оскільки доказів на підтвердження порушень відповідачем норм чинного законодавства України при прийнятті оскаржуваних постанов, суду не надано.

З огляду на наведене, суд прийшов до переконання, що, приймаючи оскаржувані рішення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак, в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати згідно зі статтею 139 КАС України стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Сумській області про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2020 року

Суддя О.О. Осіпова