Справа № 826/16084/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерхолдінг" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про:

- визнання протиправними та скасування рішень комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації від 08 травня 2018 року №688552/31662864, від 12 лютого 2018 року №592235/31662864 та від 12 лютого 2018 року №592236/31662864;

- визнання протиправними та скасування рішень комісії з питань розгляду скарг від 03 березня 2018 року №24831/31662864 щодо оскарження рішення від 12 лютого 2018 року №592235/31662864, від 03 серпня 2018 року №24832/31662864 щодо оскарження рішення від 12 лютого 2018 року №592236/31662864 про залишення скарг без задоволення, а рішення без змін;

- зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 08 листопада 2017 року №2, від 05 лютого 2018 року №2 та від 11 лютого 2018 року №4 за датою їх подання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДФС у м. Києві яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 08 травня 2018 року №688552/31662864, від 12 лютого 2018 року №592235/31662864 та від 12 лютого 2018 року №592236/31662864;

- зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерхолдінг" від 08 листопада 2017 року №2, від 05 грудня 2017 року №2 та від 11 грудня 2017 року №4 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного надходження. В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено.

Головне управління ДФС у м. Києві в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відмова у реєстрації податкової накладної від 08 листопада 2017 року №2 є правомірною.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Інтерхолдінг" (підрядник) уклало із ТОВ "Міжнародно-діловий центр" (замовник) договір підряду на виконання робіт №031017 від 03 жовтня 2017 року, за умовами якого підрядник зобов`язався з використанням власних матеріалів та обладнання, власними або залученими за свій рахунок силами та/або засобами, а також з використанням матеріалів, засобів та обладнанням замовника виконати та об`єкті: "Готельно-офісний комплекс з житловими апартаментами на бульварі Тараса Шевченка, 30 у Шевченківському районі м. Києва" будівельні роботи з поточного ремонту в квартирах №№9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 19, 20, 21, 22, 23, 24 на 11 та 12 поверхах (загальна площа квартир 2 555,2 м2). Відповідно до пункту 2.1 договору ціна робіт за цим договором згідно з договірною ціною №1 становить суму в гривнях, що є еквівалентом 1 399 975,62 доларів США; ціна робіт становить 37 315 798,56 грн., у тому числі 6 219 299,76 грн.

За умовами договору замовник здійснює перший авансовий платіж у розмірі 5 500 000 грн. Протягом жовтня 2017 року - серпня 2018 року замовник здійснив попередню оплату у загальному розмірі 39 439 000 грн., що підтверджується банківськими виписками з поточного рахунку позивача.

08 листопада 2017 року замовник перерахував на рахунок позивача авансовий платіж у розмірі 1 000 000 грн, що підтверджується відповідною банківського випискою.

ТОВ "Інтерхолдінг" виписало замовнику податкову накладну від 08 листопада 2017 року №2 на будівельні роботи з поточного ремонту на загальну суму 1 000 000 грн, у тому числі податок на додану вартість 166 666,67 грн.

Вказану податкову накладну 30 листопада 2017 року ТОВ "Інтерхолдінг" направило засобами телекомунікаційного зв`язку до ДФС України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до квитанції від 30 листопада 2017 року податкова накладна прийнята, однак, її реєстрація зупинена у зв`язку із виявленням помилок: "Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13 червня 2017 року №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 41.00.30-00.00. ?%REFINE%? Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК"."

Згідно з повідомленням щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено від 04 травня 2018 року позивач направив пояснення, у яких зазначив, що ТОВ "Інтерхолдінг" для виконання своїх зобов`язань з виконання ремонтних робіт по договору №031017 від 03 жовтня 2017 року придбаває будівельні матеріали у ТОВ "Вітекс Україна". Причина невідповідності вхідних кодів УКТ ЗЕД та вихідних кодів ДКПП полягає у тому, що ТОВ "Інтерхолдінг" виконує будівельні роботи, які мають код ДКПП 41.00.30, для чого придбають будівельні матеріали код УКТ ЗЕД .

Комісія ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації прийняла рішення від 08 травня 2018 року №688552/31662864, яким відмовила у реєстрації податкової накладної ТОВ "Інтерхолдінг" від 08 листопада 2017 року №2 з підстав "Надання платником податку копій документів: "договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, яким оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операцій; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано, підкреслити); розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків".

У грудні 2017 року ТОВ "Міжнародно-діловий центр" здійснило часткову попередню оплату за договором №031017 від 03 жовтня 2017 року, а саме: 05 грудня 2017 року у розмірі 500 000,00 грн., 11 грудня 2017 року у розмірі 400 000,00 грн., що підтверджується виписками банку.

ТОВ "Інтерхолдінг" виписало замовнику податкову накладну від 05 грудня 2017 року №2 на будівельні роботи з поточного ремонту на загальну суму 500 000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 83 333,33 грн. та від 11 грудня 2017 року №4 на будівельні роботи з поточного ремонту на загальну суму 400 000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 66 666,67 грн.

Вказані податкові накладні ТОВ "Інтерхолдінг" направило засобами телекомунікаційного зв`язку до ДФС України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до квитанцій №1 від 29 грудня 2017 року податкові накладні від 05 грудня 2017 року №2 та від 11 грудня 2017 року №4 прийняті, однак, їхня реєстрація зупинена у зв`язку із виявленням помилок: "Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13 червня 2017 року №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 41.00.30-00.00. ?%REFINE%? Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК"."

Згідно з повідомленням щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено від 06 лютого 2018 року №2 позивач направив пояснення, у яких зазначив про специфіку діяльності ТОВ "Інтерхолдінг" та надіслав документи щодо реальності господарських операцій, зокрема: договори підряду, ліцензію, розрахунок форми 1-ДФ, податкові накладні, договір поставки та монтажу.

Комісія ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації прийняла рішення від 08 травня 2018 року №688552/31662864, яким відмовила у реєстрації податкової накладної ТОВ "Інтерхолдінг" від 12 лютого 2018 року №592235/31662864 та від 12 лютого 2018 року №592236/31662864 з підстав "Надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДВС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".

Не погодившись з такими рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що оскаржувані рішення Комісії ГУ ДФС у м. Києві не відповідають приписам податкового законодавства.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що у заяві про збільшення позовних вимог позивачем допущено описки в частині реквізитів податкових накладних, у реєстрації яких відмовлено, а саме: замість податкової накладної від 05 грудня 2017 року №2 зазначено про податкову накладну від 05 лютого 2018 року №2, замість податкової накладної від 11 грудня 2017 року №4 зазначено податкову накладну від 11 лютого 2018 року №4.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи та вимоги апеляційної скарги не стосуються рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, то колегія суддів рішення суду у цій частині не переглядає.

До того ж, в апеляційній скарзі відповідач наводить мотиви щодо правомірності відмови у реєстрації виключно податкової накладної від 08 листопада 2017 року № 2, а тому колегія суддів не перевіряє правильність рішення суду першої інстанції в частині, що стосуються реєстрації податкових накладних від 05 грудня 2017 року №2 та від 11 грудня 2017 року №4.

Відповідно до пп.пп. «а», «б» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (далі - ПК) об`єктом оподаткування (податком на додану вартість) є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені ст. 44 ПК. Так, згідно з положеннями п. 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ПК передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до пунктів 74.2, 74.3 статті 74 ПК в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Згідно пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі - Порядок №1246) після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених п. 192.1 ст. 192 та п. 201.10 ст. 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до п. 201.1 ст. 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 ст. 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до п. 201.16 ст. 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як зазначалося, згідно з наявною в матеріалах справи квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкова накладна №2 від 08 листопада 2017 року, сформована та направлена позивачем, прийнята відповідачем. Проте, її реєстрація була зупинена та зазначено, що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13 червня 2017 року № 567. За результатами опрацювання СМКОР контролюючим органом виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД, в зв`язку з чим позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної відповідно до пункту «в» п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567 та/або таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

Відповідно до пункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567, відповідно до пункту 74.2 статті 74 розділу ІІ, підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 розділу V Податкового кодексу України та Положення про Міністерство фінансів України, затверджено Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 р. за № 753/30621). Згідно пункту 1 Критеріїв, оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування цим Критеріям.

Пунктом шостим Критеріїв оцінки, на який міститься посилання у квитанції, визначено два критерії для проведення Моніторингу податкової накладної, при цьому за змістом пункту першого Переліку документів для кожного із критеріїв законодавцем визначено специфічний (окремий) перелік документів, які платник податків може подати податковому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

За змістом підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України).

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що зупинення реєстрації податкової накладної як передумови прийняття відповідних рішень Комісії, може бути лише зазначення конкретного критерію (відповідного підпункту пункту шостого) оцінки ступеня ризику та конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом № 567.

Проте, у квитанції про зупинення реєстрації спірної податкової накладної не вказано ні конкретного критерію (відповідного підпункту пункту шостого) оцінки ступеня ризику, ні конкретного переліку документів, що пропонується надати позивачу.

Колегія суддів наголошує на тому, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Натомість, як встановлено судом першої інстанції, позивачем було надано до податкового органу первинні пояснення та документи на підтвердження реальності господарських операцій.

У свою чергу, відповідач в апеляційній скарзі вказує, що позивачем не було надано актів здачі-прийняття робіт, виписок банку щодо проведення розрахунків.

Колегія суддів наведені доводи відхиляє відповідно до абзацу другого частини другої статті 77 КАС як такі, що не покладні в основу оскаржуваного рішення.

До того ж, як вірно вказав суд першої інстанції, оскаржуване рішення не містить чіткого визначення підстав для відмови в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а комісією ГУ ДФС лише проставлено відмітку навпроти трьох з чотирьох пунктів підстав для відмови без підкреслення необхідних документів, як це передбачено у бланку.

З оскаржуваного рішення також не вбачається що комісією взагалі досліджувалися надані позивачем документі, позаяк відсутні будь-які обґрунтовані висновки щодо їх достатньості та/або недостатньості у світлі характеру здійснених господарських операцій. Крім того, не зважаючи на те, що позивач направляв податковому органу договори, платіжні (розрахункові документи), у рішенні про відмову в реєстрації накладної все ж проставлено відмітку про їх ненадання.

Про відсутність здійснення відповідного аналізу операцій та її документального підтвердження свідчать також і мотиви апеляційної скарги, у яких скаржник жодним чином не мотивує своїх висновків про неможливість встановлення події операції без актів прийому-передачі робіт та банківських виписок, а лише вказує на це як на факт. Крім того, неможливість встановлення події операції не було підставою для зупинення реєстрації податкової накладної.

Пунктом 21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 (далі - Порядок № 117) визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку (за Переліком документів); надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Колегія суддів наголошує, що наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого, у цій справі, є прийняття рішень, законність яких обґрунтовано перевірена судами попередніх інстанцій.

Всупереч визначеній у рішенні підставі їх прийняття, податковим органом у рішенні не наведено жодного порушення норми матеріального права, не зазначено, які яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Натомість, як зазначалося, з оскаржуваного рішення взагалі не вбачається, що комісією надавалася оцінка наданим позивачем документам чи досліджувалося питання дійсності операції, за результатами якої складено податкову накладну.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність у контролюючого органу правових підстав для відмови у реєстрації спірної накладної, а тому задля належного захисту порушеного права позивача, необхідно зобов`язати ДФС України зареєструвати в ЄРПН спірну податкову накладні, що буде гарантією остаточного вирішення спору між сторонами та належним способом поновлення порушених прав позивача.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18, від 21 травня 2019 року у справі №0940/1240/18, від 28 листопада 2019 року у справі № 1640/2650/18 та ін.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов