Справа № 540/182/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

21 лютого 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/182/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАСКО-ІМПОРТ" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАСКО-ІМПОРТ" (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 08.01.2020р. №UA508000/2020/000001/2 та картку відмови від 08.01.2020р. №UA508110/2020/00002.

Ухвалою від 27.01.2020р. провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою встановлено відповідачу для подання до суду відзиву на позовну заяву п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали та зобов`язано надати до суду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали засвідчені належним чином копії оскаржуваних рішення та картки відмови, а також усіх документів на підставі яких їх прийнято, у тому числі, але не виключно митних декларацій на підставі яких скориговано та визначено митну вартість товарів, задекларованих позивачем.

19 лютого 2020 року суду надійшов відзив на позовну заяву, підписаний представником відповідача за довіреністю.

Дослідивши надані відповідачем документи, суд встановив наступне.

Частинами першою, третьою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Як видно зі змісту відзиву, його підписано та подано представником Чорноморської митниці Держмитслужби Димченко О.П., яка діє на підставі довіреності від 21.01.2020р. №7.16/08-02/10-1/10/332, виданої Чорноморською митницею Держмитслужби.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», відповідно до яких з 1 січня 2020 року представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах здійснюється виключно прокурорами або адвокатами. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01 січня 2020 року.

Варто зазначити, що пунктом 11 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про «самопредставництво» в Конституції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, змінами, внесеними до Кодексу адміністративного судочинства України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року №390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що «юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені» та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

З аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов. Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах та ухвалах, зокрема, у постанові від 22.01.2020р. у справі №520/9606/18, в ухвалі від 05.02.2020р. у справі №826/11291/17.

Поряд з тим, залишаються чинними і такими, що підлягають обов`язковому виконанню, приписи ЦК України та Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 15 травня 2003 року № 755-IV (далі - Закон № 755-IV).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи (ч.3 ст.9 Закону).

При цьому, відповідно до пункту другого частини першої статті першої цього Закону, Витяг з Єдиного державного реєстру (далі - Витяг) містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 Закону № 755-IV, яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2020р. у справі №520/9606/18 та в ухвалі від 05.02.2020р. у справі №826/11291/17.

Подані представником відповідача Положення про відділ з напряму реалізації правових питань Чорноморської митниці Держмитслужби, посадова інструкція державного інспектора цього відділу та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містять відомостей щодо можливості здійснення самопредставництва Димченко Ольгою Павлівною.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України зазначається, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Відповідно особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09.04.2019р. у справі №910/22971/17.

Отже, доказів того, Димченко ОСОБА_1 . ОСОБА_2 є керівником, або членом виконавчого органу, або іншою особою, уповноваженою діяти від імені Чорноморської митниці Держмитслужби відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) в порядку самопредставництва суб`єкта владних повноважень, або того, що вказана особа є адвокатом, до суду не надано.

Аналогічна позиція щодо самопредставництва та представництва суб`єкта владних повноважень виключно адвокатом або прокурором викладена Верховним Судом в ухвалі від 16.01.2020р. у справі №420/4829/19.

Таким чином, відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін підписані не уповноваженою особою.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Оскільки Кодексом адміністративного судочинства України не врегульовано питання повернення відзиву, заяви чи клопотання у зв`язку з підписанням її особою, яка не має права її підписувати, то суд дійшов висновку за необхідне застосувати аналогію закону та повернути відповідачу відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, як таке, що підписано особою, яка не підтвердила свої повноваження щодо його подання та підписання у відповідності до п.2. ч.4 ст.169 КАС України.

Разом з тим, з метою забезпечення процесуальних прав відповідача, суд убачає можливість продовжити відповідачу встановлений строк для подачі відзиву на позовну заяву та докази на підтвердження обґрунтувань своєї позиції.

Водночас суд роз`яснює відповідачу, що відзив, заяви та клопотання можуть бути подані (підписані) адвокатом чи прокурором, як представниками, або керівником Чорноморської митниці Держмитслужби чи іншою посадовою особою цього органу, якій законом, положеннями, статутом чи трудовим договором (контрактом) надано право діяти від імені Чорноморської митниці Держмитслужби без додаткового уповноваження.

Керуючись ст.ст. 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Повернути Чорноморській митниці Держмитслужби відзив на позовну заяву, яка подана до суду 19.02.2020 року.

Продовжити Чорноморській митниці Держмитслужби строк на п`ять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву, а також засвідчених належним чином копій оскаржуваних рішення та картки відмови, а також усіх документів на підставі яких їх прийнято, у тому числі, але не виключно митних декларацій на підставі яких скориговано та визначено митну вартість товарів, задекларованих позивачем, митної декларації та супроводжувальних документів, наданих позивачем для митного оформлення товару, запит митного органу про надання додаткових документів, надані позивачем на запит документи, тощо.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Суддя А.С. Пекний