Справа № 160/10059/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2020 року м. Дніпросправа № 160/10059/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю:

представника позивача: Чернеш Д.С.,

представника відповідача: Курілова Ю.Ю..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року, (суддя суду першої інстанції Лозицька І.О.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, повне судове рішення складено 04.12.2019 року, в адміністративній справі №160/10059/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

16.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 43145015), у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційної номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , щодо: прийняття, оформлення, направлення рішення у формі листа № 4273/10/04-36-56-80-01 від 19.09.2019 року про надання інформації;

- скасувати рішення у формі листа № 4273/10/04-36-56-80-01 від 19.09.2019 року про надання інформації;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 43145015) негайно надати відповідь та письмово повідомити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку відсутні, адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, ідентифікаційний код юридичної особи - 43145015, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , моральну шкоду в сумі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, ідентифікаційний код юридичної особи - 43145015, подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом 10-денного строку з момент набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування адміністративного позову ОСОБА_1 зазначила, що не погоджується з діями відповідача щодо прийнятого рішення про відмову в наданні їй через її представника необхідної інформації, через те, що така вважається конфіденційною, та вважає їх протиправними. Адже, як пояснила позивач, її представнику була надана довіреність, на підставі якої ним і був направлений адвокатський запит. Тому, отримання її представником, в тому числі і конфіденційної інформації на підставі довіреності, не суперечить нормам законодавства України. При цьому, такі дії відповідача спричинили їй моральну шкоду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно довіреності, виданої позивачем на ім`я її представника Чернеша Дмитра Сергійовича, останній діє в інтересах довірителя без будь-яких обмежень. Також, позивач зазначає, що за своєю суттю запит на інформацію, у наданні якої відповідачем протиправно відмовлено, є правочином за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України. Правочин є правомірним, якщо недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин. Вона полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно. Своїм підґрунтям встановлення презумпції правомірності правочину має визначальний принцип приватного права «Дозволено все, що прямо не заборонено законом». Відтак, на думку позивача, реалізуючи своє право на свободу правочину, вона може вчиняти будь-які дії щодо зміни, припинення, тощо цивільних прав і обов`язків, які прямо не заборонені Законом. Відтак, надавши довіреність своєму представникові позивач вважала та вважає, що представнику надано достатньо повноважень на представництво та захисту її інтересів без будь-яких обмежень.

Від ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач посилаючись на дотримання судом вимог норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору по суті, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.09.2019 року до відповідача надійшов запит на інформацію за вх. № 45фоп-АД від позивача в особі її представника (адвоката) Чернеша Дмитра Сергійовича на підставі довіреності від 13.12.2010 року. За відомостями з вказаного запиту, на підтвердження своїх повноважень представник позивача надав відповідачу копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію довіреності та копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року, справа № 160/6323/19. У вказаному запиті адвокат просив відповідача відповісти на такі питанні:

1. Яким нормативно-правовим актом, статтею, пунктом, підпунктом передбачено подання уточнюючої декларації за 2018 рік?

2. На якій системі оподаткування знаходиться на момент запиту ОСОБА_1 ? З якого часу? На якій правовій підставі, на підставі яких саме документів?

3. Чи змінювала ОСОБА_1 систему оподаткування протягом 2019 року? З якого часу? На якій правовій підставі, на підставі яких саме документів?

4. Чи змінювалася для ОСОБА_1 система оподаткування протягом 2019 року? З якого часу? На якій правовій підставі, на підставі яких саме документів?

5. Якщо змінювалась система оподаткування для ОСОБА_1 , ким (ім`я, прізвище, дата народження, копія наказу про прийняття (призначення) на посаду, адреса, контактний номер телефону співробітника), коли, яким чином остання повідомлялася та докази належного повідомлення?

6. Чи є ОСОБА_1 самозайнятою особою? З якого часу? На якій правовій підставі, на підставі яких саме документів?

7. На якій правовій підставі складено, оформлено та підписано лист № 85983/10/04-36-56-50 від 24.07.2019 року на ім`я ОСОБА_1 ?

8. Від якого саме органу (повна назва, номер у ЄДРПОУ, підстава державної реєстрації органу) складено, оформлено та підписано лист № 85983/10/04-36-56-50 від 24.07.2019 року на ім`я ОСОБА_1 ?

9. Чи не знаходиться орган, яким складено, оформлено та підписано лист № 85983/10/04-36-56-50 від 24.07.2019 року на ім`я ОСОБА_1 у стані припинення, реорганізації, ліквідації? З якого часу? На якій правовій підставі, на підставі яких саме документів?

10. На якій правовій підставі скріплено печаткою лист № 85983/10/04-36-56-50 від 24.07.2019 року на ім`я ОСОБА_1 ? Ким підписано та ким проставлено печатку на вказаному листі (ім`я, прізвище, дата народження, копія наказу про прийняття (призначення) на посаду, адреса, контактний номер телефону співробітника)?

11. За якою поштовою адресою складено, оформлено та підписано лист № 85983/10/04-36-56-50 від 24.07.2019 року на ім`я ОСОБА_1 ?

12. Яку саме звітність, на якій правовій підставі (стаття, пункт, підпункт), у які строки, за якими зразками, у які періоди, за якою адресою, у які дні, у який час доби зобов`язана подавати ОСОБА_1 ?

13. Яка правова підстава діяльності податкового органу та до якого часу? Коли припиняється?

14. Надати можливість ознайомитися та зняти копії усіх без винятку документів, які знаходяться в податковому органі щодо ОСОБА_1 .

У відповідь на вказаний вище адвокатський запит відповідач надіслав лист від 19.09.2019 року № 4273/10/04-36-56-80-01 "Про надання інформації", відповідно до якого, посилаючись на норми чинного на момент надання відповіді законодавства, зазначив, що у Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області відсутні правові підстави для надання запитуваної інформації в повному обсязі. Водночас, відповідач повідомив запитувача про те, що на підставі п. 70.15.2 п. 70.15 ст. 70 Податкового кодексу України та норм Закону України "Про інформацію", згідно з інформаційними ресурсами Державної податкової служби України (ДПС України) фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходиться на податковому обліку в Криворізькій південній державній податковій інспекції Криворізького південного управління Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, як платник податків за основним місцем обліку.

Не погодившись з наданою відповіддю, з огляду на те, що відповідачем фактично було відмовлено у наданні запитуваної інформації, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що адвокатський запит від 13.09.2019 року частково стосується надання інформації з обмеженим доступом, тобто інформації про особу платника податків ОСОБА_1 , однак, відповідно до довіреності від 13.12.2010 року представника позивача не уповноважено отримувати від імені позивача таку інформацію. Також, суд зазначив, що адвокат не може звертатись з адвокатським запитом щодо з приводу отримання консультацій та роз`яснень з питань правового характеру. Оскільки частина пунктів запиту стосувалась саме питань правового характеру, відповідачем правомірно було відмовлено в наданні інформації.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 20 Закону України "Про інформацію" визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про інформацію", інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про інформацію", конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України від 20.01.2012 року у справі № 2- рп/2012 інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною.

У відповідності до ст. 16 Закону України "Про інформацію", податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Підпунктом 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України визначено, що платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.

Відповідно до п. 74.2 ст. 74 Податкового кодексу України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Згідно з ст. 14 Закону України "Про захист персональних даних", не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди.

Також, частиною 3 ст. 10 Закону України "Про захист персональних даних" передбачено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу зобов`язані, зокрема, вжити заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб.

Як видно з матеріалів справи, запит про отримання інформації від 13.09.2019 року частково стосувався надання інформації з обмеженим доступом стосовно особи платника податків ОСОБА_1 , зокрема, вказаного питання викладені у пунктах 2 - 12 та 14 запиту.

На думку позивача, її представник уповноважений на отримання будь-якої інформації стосовно неї, зокрема і інформації з обмеженим доступом, на підставі довіреності від 13.12.2010 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з частиною першою статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність може бути видана як на укладення правочину, так і на здійснення інших юридично значимих дій. Довіреність є правочином і, як будь-який правочин, повинна відповідати всім вимогам, встановленим діючим законодавством до правочинів. Так, довіреність може бути видана тільки на виконання правомірних юридичних дій. Воля довірителя повинна відповідати його волевиявленню.

Дослідивши зміст довіреності від 13.12.2010 року, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказаною довіреністю позивач уповноважила свого представника представляти її інтереси та діяти від її імені юридичні дії в державних установах, органах, організаціях та підприємствах незалежно від їх підпорядкованості, форм власності та галузевої належності, правоохоронних органах, органах виконавчої служби, виконавчої влади та місцевого самоврядування, міжнародних організаціях, у відношеннях з будь-якими фізичними або юридичними особами з усіх питань стосовно розгляду будь-яких справ в судах загальної юрисдикції (місцевих, апеляційних, вищих спеціалізованих, Верховному Суді України) з конкретизацією дій, на вчинення яких вона уповноважує зазначеного представника (адвоката), тощо. Також, довіреність має зауваження, що представник має право від імені позивача вчинити інші дії в межах та обсязі, передбаченому чинним законодавством України, без конкретизації таких дій.

Отже, довіреність не містить відомостей про надання згоди позивачем на збирання її представником інформації з обмеженим доступом щодо особи позивача - платника податків, що використовується органом державної влади для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Таким чином, враховуючи, що частина запиту стосувалась інформації з обмеженим доступом, а зміст довіреності від 13.10.2010 року не відображає волевиявлення особи довірителя на отримання представником від його імені та в інтересах інформації з обмеженим доступом від органів податкової служби.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що той факт, що в довіреності від 13.10.2010 року зазначено, що представник має право від імені позивача вчиняти інші дії в межах та обсязі, передбаченому чинним законодавством України, без конкретизації таких дій, не відображає реального змісту волевиявлення довірителя на уповноваження її представника на вчинення від її імені таких дій як отримання інформації з обмеженим доступом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо ненадання інформації на запит від 13.09.2019 року в частині пунктів 2 - 12 та 14 запиту.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що запит від 13.09.2019 року було подано представником позивача Чернешом Д.С. як адвокатом, про що останній зробив посилання у вступній частині запиту, також, разом із запитом представником позивача було надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копія довіреності.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у пунктах 1 та 13 запиту представник позивача звертається до відповідача з питаннями правового характеру, що врегульовані нормами законодавства України. Так, зокрема, подання уточнюючих декларацій передбачено нормами Податкового кодексу України, тощо, а правові підстави діяльності відповідача як органу державної податкової служби врегульовані, зокрема, Податковим кодексом України, Постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну України", таким чином відповідачем правомірно не було надано інформації згідно пунктів 1 та 13 запиту.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ч. 1 ст. 2 КАС передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Як видно з матеріалів справи, однією з вимог адміністративного позову є скасування рішення у формі листа № 4273/10/04-36-56-80-01 від 19.09.2019 року про надання інформації.

Однак, лист про надання інформації не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке саме по собі може порушувати права чи законні інтереси особи, а є результатом дії розпорядника інформації щодо опрацювання та виконання запиту про надання інформації.

Таким чином, вимога про скасування рішення у формі листа № 4273/10/04-36-56-80-01 від 19.09.2019 року про надання інформації не може бути задоволена.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача, скасування рішення не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим, не підлягають задоволенню і похідні від них позовні вимоги у вигляді стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії щодо негайного виконання запиту в повному обсязі, подання звіту про виконання рішення суду.

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни або скасування рішення суду - відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року в адміністративній справі №160/10059/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 20.02.2020 р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай