Справа № 240/8881/19
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Житомир справа № 240/8881/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Єфіменко О.В.,

секретаря судового засідання Магдич В.М.,

за участю представників позивача Грішина Є.О., Роспотнюка М.В.,

представника відповідача Малика С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України з Житомирській області, яка виразилась у невиплаті йому грошового забезпечення за період з 23.05.2018 до 23.07.2018;

- стягнути з Управління Служби безпеки України в Житомирській області на його користь невиплачену суму грошового забезпечення за період з 23.05.2018 до 23.07.2018 у розмірі 50474,63 грн;

- визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Житомирській області, які виразились у неправильному нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги при звільнені;

- стягнути з Управління Служби безпеки України в Житомирській області на його користь невиплачену частину одноразової грошової допомоги у розмірі 53993,95 грн (без врахування несплаченої частини військового збору у розмірі 822,24 грн).

Аргументуючи свої позовні вимоги позивач вказав, що проходив військову службу в органах Служби безпеки України та через сімейні обставини (або з інших причин) звільнений з такої служби та виключений зі списків особового складу. Вважає, що при визначенні розміру та при виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби його права були порушені, так як неотримано таку виплату в належному розмірі. На думку позивача, Управлінням Служби безпеки України у Житомирській області його неправомірно позбавлено всіх видів надбавок, доплат та інших передбачених платежів, а з травня 2018 року остаточно припинено виплату грошового забезпечення.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати йому грошового забезпечення у період з 23.05.2018 до 23.07.2018 та дії Управлінням Служби безпеки України у Житомирській області щодо невірного нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду 26.06.2019 прийнято позовну заяву до провадження, постановлено розгляд даної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи. Для об`єктивного і правильного розгляду справи, витребувано від відповідача оригінали або належним чином завірені копії: наказу начальника Управління Служби безпеки України в Житомирській області про виключення ОСОБА_1 зі списків Управління (фактичне звільнення з військової служби) або витяг з такого наказу; фінансово-господарські документи щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України; Інструкцію про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України, затверджену наказом Центрального управління СБУ №515/ДСК від 10.04.2018. Вказаною ухвалою суду також встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву впродовж п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

На виконання вимог ухвали суду, 17.07.2019 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву від 15.07.2019 (а.с.24-27), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свою правову позицію представник відповідача обґрунтовує тим, що позивач перебував у розпорядженні за підпунктом «ж» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України у редакції з 12.08.2015. Вказує, що станом на 23.05.2018, на момент виходу позивача з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, позивач перебував у розпорядженні більше шести місяців, у зв`язку із чим, останньому у період з 23.05.2018 по 23.07.2018 грошове забезпечення відповідно до Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України не виплачувалося. При звільненні з військової служби у запас СБУ полковнику ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 106623,46, що включала в себе 25% виходячи із посадового окладу у сумі 9455,74 грн, окладу за військовим званням в сумі 1480 грн, надбавки за вислугу років за 26 повних календарних років військової служби у розмірі 5467,87 грн. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

22.07.2019 судом постановлено ухвалу про призначення справи до судового розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.38-39), призначено підготовче засідання у справі на 22.08.2019, в якому оголошено перерву до 19.09.2019, у зв`язку із витребуванням додаткових доказів у справі (а.с.55).

Підготовче засідання у справі 19.09.2019 не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді Єфіменко О.В. у відпустці, у період з 16.09.2019 до 07.10.2019, а тому підготовче засідання у справі відкладено на 22.10.2019, про що свідчить довідка по справі від 11.09.2019 (а.с.57).

22.10.2019 у підготовчому засіданні оголошено перерву, у зв`язку із витребуванням у відповідача додаткових доказів у справі (а.с.73, зворот).

Ухвалою суду від 19.11.2019 витребувано від Управління Служби безпеки України в Житомирській області додаткові письмові пояснення щодо обставин справи (а.с. 89-90).

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду, прийнятої без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 10.12.2019, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.01.2020 (а.с.102, зворот).

16.01.2020 розгляд справи відкладено на 06.02.2020, у зв`язку із необхідністю підтвердження повноважень представником відповідача на здійснення представництва у суді.

06.02.2020, у судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві та надані пояснення щодо обставин справи.

Представник відповідача у судовому засідання просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказав на їх безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення представників сторін, які беруть участь у справі, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Встановлено, що відповідно до наказу СБ України від 23.10.2014 №10/12-ОС ОСОБА_1 зарахований в розпорядження начальника Управління СБ України в Житомирській області по посаді заступника начальника управління, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про очищення влади" та за підпунктом "б" пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України 27 грудня 2007 року №1262 (далі - Положення).

Згідно з наказом СБ України від 31.12.2015 №1489-ОС, позивач перебував у розпорядженні начальника Управління СБ України в Житомирській області за підпунктом «ж» пункту 48 Положення по посаді заступника начальника управління з 12.08.2015.

На виконання постанови Рівенського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 у справі №817/591/16 та відповідно до наказу начальника Управління СБ України в Житомирській області №272-ОС від 28.10.2016 позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку з 01.04.2016 до 25.12.2018. Вказана відпустка ОСОБА_1 була перервана, у зв`язку із чим, згідно з наказом начальника Управління СБ України в Житомирській області №126-ОС від 22.05.2018 (а.с.30-31), останній приступив до виконання службових обов`язків за цією ж посадою.

Відповідно до зазначеного наказу та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", наказу Служби безпеки України від 12 березня 2018 року № 380 "Про затвердження переліків посад і тарифних розрядів військовослужбовців Служби безпеки України", Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців СБ України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 10 квітня 2018 року № 515/ДСК та наказу Служби безпеки України "Про затвердження нових умов грошового забезпечення військовослужбовців СБ України у 2018 році" №765/ДСК від10.05.2018 позивачу з 23.05.2018 встановлено: посадовий оклад відповідно 56 1,4% тарифного розряду у розмірі 9455,74 грн, надбавку за службу в умовах режимних обмежень, згідно з главою 3 розділу III Інструкції, у розмірі 15% посадового окладу.

Наказом Голови СБ України від 14.08.2018 №887-ОС полковник ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас СБ України за підпунктом а пункту 61, підпункту д пункту 63 (через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України.

Відповідно до наказу начальника управління Служби безпеки України в Житомирській області №170-ОС від 20.07.2018 позивача виключено зі списків особового складу (а.с.29).

При звільненні полковнику ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу у розмірі 106623,46 грн (9455,74грн.+1480грн.+5467,87грн.)*25%*26 календарних років), в тому числі в розмірі 25 відсотків виходячи з посадового окладу 9455,74 грн, окладу за військовим званням у сумі 1480 грн, надбавки за вислугу років у розмірі 5467,87 грн за 26 повних календарних років військової служби. По вказаній виплаті проведено повний розрахунок без урахування військового збору (1599,35 грн) у розмірі 105024,11 грн, що підтверджується платіжним дорученням №98 від 04.02.2019, яке міститься в матеріалах справи та зведеною відомістю сум для зарахування на картрахунки №15/818 (а.с.34-35).

Не погоджуючись із розміром одноразової грошової допомоги при звільненні та бездіяльністю щодо сплати грошового забезпечення у період з 23.05.2018 до 23.07.2018 позивач звернувся до суду з цим позовом.

При зверненні із даною позовною заявою, позивач наголошує на безпідставній невиплаті йому грошового забезпечення у період з 23.05.2018 до 23.07.2018 та невключенні усіх передбачених наказом №126-ОС від 22.05.2018 надбавок, що стало наслідком неправильного розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 53993,95 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Службу безпеки України» №229-XII від 25.03.1992 (далі Закон №229-XII) Служба безпеки України, це державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

Діяльність Служби безпеки України, її органів і співробітників ґрунтується на засадах законності, поваги до прав і гідності особи, позапартійності та відповідальності перед народом України. В оперативно-службовій діяльності Служба безпеки України дотримується принципів поєднання єдиноначальності і колегіальності, гласності і конспірації (ст.3 Закону №229-XII).

Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначає Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене Указом Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі Положення).

Пп. "ж" п. 48 цього Положення передбачено зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається застосування до військовослужбовця заборон, передбачених Законом України "Про очищення влади" - до завершення особливого періоду, якщо інше не передбачено законодавством.

Військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для дальшого перебування в розпорядженні, він призначається на посаду або звільняється в установленому порядку з військової служби.

Військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з посад та зараховуються в розпорядження наказами по особовому складу начальників (командирів), які мають право призначення на ці посади, а військовослужбовці, призначення на посади та звільнення яких з посад належить до повноважень Президента України, зараховуються у розпорядження наказами Голови Служби безпеки України по особовому складу на підставі відповідного Указу Президента України про звільнення з посади.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, в основній та встановлених законодавством додаткових відпустках, час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення із перебуванням безпосередньо в районах антитерористичної операції із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні прямих начальників (командирів) виключається.

За військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження прямих начальників (командирів), зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Аналогічні положення встановлено в Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, яка визначає механізм реалізації вимог Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України затвердженої наказом Служби безпеки України №772 від 14.10.2008, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 1323/16014 від 31.12.2008 (далі - Інструкція №772).

Так, згідно з абз. 1 п. 4.9 Інструкції №772 зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.

Зарахування у розпорядження відповідних начальників проводиться наказами по особовому складу з обов`язковим визначенням дати початку та закінчення терміну розпорядження та доводиться до відома військовослужбовців, які зараховані в зазначене розпорядження, під особистий підпис їх начальниками в установленому порядку. У розпорядження Голови Служби безпеки України зараховуються лише начальники органів, закладів, установ та підрозділів Центрального управління, які призначаються та звільняються з посад Президентом України за поданням Голови Служби безпеки України. Інші начальники з числа зазначених осіб зараховуються у розпорядження заступників Голови Служби безпеки України відповідно до розподілу функціональних обов`язків. На підставі цих наказів підрозділи кадрового забезпечення вчиняють відповідні записи в облікових документах таких військовослужбовців (абз.2 п. 4.9 Інструкції №772).

Абзацем 15 п. 4.9 Інструкції №772, визначено, що на військовослужбовців, зарахованих у розпорядження за підпунктом ж пункту 48 Положення, забороняється покладати виконання окремих обов`язків (завдань) або тимчасове виконання обов`язків за посадами, що передбачає виконання консультативно-дорадчих, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків.

Зарахування військовослужбовця у розпорядження відповідного начальника зі зміною підстави у випадках, передбачених абзацом другим цього пункту, оформлюється наказами по особовому складу на підставі мотивованого рапорту заступника начальника органу, підрозділу, закладу, установи відповідно до розподілу функціональних обов`язків, а у разі, якщо зарахування у розпорядження здійснюється за рішенням Голови Служби безпеки України або його заступників, на підставі мотивованого рапорту начальника органу, підрозділу, закладу, установи, у розпорядженні якого перебуває військовослужбовець (абз.3 п.4.15 п.4 Інструкції).

Порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби Безпеки України визначено вимогами Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України №515/ДСК від 10.04.2018 (далі Інструкція №515/ДСК).

Судом витребувано та досліджено розділи IV та V вказаної Інструкції в частині виплати грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні та в частині виплати компенсаційного характеру.

Так, з аналізу вимог вказаної Інструкції видно прямий обов`язок відповідача, під час вирішення питання про нарахування, виплату грошового забезпечення компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України діяти виключно із законодавчими вимогами визначеними вказаною Інструкцією.

Зокрема, зі змісту п.п. 1 п.1 розділ IV Інструкції №515/ДСК видно, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, зарахованих в розпорядження відповідних начальників або керівників здійснюється на підставі наказів по особовому складу та підлягають погодженню з відповідними фінансовими і юридичними підрозділами. За такими військовослужбовцями зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків перебування в розпорядженні, передбачених п.48 Положення, а в разі не визначення таких строків протягом шести місяців з дня зарахування в розпорядження.

Разом з тим, з положень означеної Інструкції слідує, що у разі непризначення на посаду або незвільнення військовослужбовця з військової служби після закінчення строків перебування у розпорядженні виплата грошового забезпечення здійснюється за рішенням Голови СБУ України на підставі рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці.

Таким чином, грошове забезпечення військовослужбовцю після закінчення шестимісячного строку перебування у розпорядженні здійснюється лише за рішенням Голови СБУ України на підставі рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку із проведенням організаційних заходів згідно з розпорядженням СБ України, позивач зарахований в розпорядження начальника Управління СБ України в Житомирській області по посаді заступника начальника управління з 23.10.2014 та у зв`язку із застосуванням до позивача заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади» зарахований в розпорядження начальника Управління СБ України в Житомирській області по посаді заступника начальника управління з 12.08.2015.

В подальшому після переривання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, позивач з 23.05.2018 до моменту звільнення зі служби також перебував у розпорядженні начальника Управління СБ України в Житомирській області по посаді заступника начальника управління.

Таким чином, позивач з 23.10.2014 до 31.03.2016 перебував у розпорядженні начальника Управління СБ України в Житомирській області та з 23.05.2018 до моменту звільнення зі служби, тобто більше ніж шість місяців з дня зарахування в розпорядження.

Відомості щодо виведення ОСОБА_1 з розпорядження в межах шестимісячного строку, у матеріалах справи відсутні.

Так, звернувшись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність відповідача щодо невиплати йому грошового забезпечення з часу переривання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто з 23.05.2018 до моменту звільнення з військової у запас Служби безпеки України (23.07.2018).

Як вже зазначалося, наказом Управління СБУ в Житомирській області №126-ОС від 22.05.2018, згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017, відповідно до наказів Служби безпеки України «Про затвердження переліків посад і тарифних розрядів військовослужбовців Служби безпеки України» № 380 від 12.03.2018, «Про затвердження нових умов грошового забезпечення» №765/ДСК від 10.05.2018 та згідно з Інструкцією №515/ДСК полковнику ОСОБА_1 з 23.05.2018 встановлено посадовий оклад відповідно 56-1,4% тарифному розряду у розмірі 9455,74 грн, надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% посадового окладу.

При цьому, як свідчать документи, надані відповідачем на виконання вимог ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 про витребування додаткових доказів у справі, грошовим забезпеченням ОСОБА_1 був забезпечений по 25.07.2015 включно.

Поряд із цим, на виконання вимог Інструкції №515/ДСК Управлінням СБ України в Житомирській області підготовлено рапорт на ім`я Голови СБ України щодо погодження нарахування та виплати грошового забезпечення полковнику ОСОБА_1 , який перебував в розпорядженні начальника Управління СБ України в Житомирській області, з моменту коли останній приступив до виконання службових обов`язків, після переривання відпустки по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, та до моменту звільнення з військової служби, виходячи із посадового окладу (9455,74 грн), окладу за військовим званням (1480 грн), надбавки за вислугу років (50%), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%). Проте, вказаний рапорт Управлінню повернено із запереченнями заступника Голови СБУ України.

Таким чином, грошове забезпечення позивачу у період з 23.05.2018 до 23.07.2018 відповідачем не сплачувалося у зв`язку із наявним негативним рішенням керівництва Служби безпеки України щодо такої виплати відповідно до положень п.6 Інструкції №515/ДСК.

А тому, враховуючи встановлені обставини справи, суд не бачить протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 23.05.2018 до 23.07.2018.

Щодо позовної вимоги стосовно визнання протиправними дії Управління Служби безпеки України в Житомирській області, які виразились у неправильному нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені та стягнення такої виплати суд зазначає наступне.

Положеннями розділу V Інструкції №515/ДСК, передбачено, що в разі звільнення військовослужбовця з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини (визначені Кабінетом Міністрів України) та який має вислугу 10 років і більше одноразова грошова допомога нараховується та виплачується в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний рік служби.

При цьому, вказаною Інструкцією встановлено, що одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби нараховується з врахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійних характер, що отримує військовослужбовець на день звільнення.

Отже, суд звертає увагу на той факт, що з аналізу вимог Інструкції №515/ДСК, видно прямий обов`язок відповідача, під час вирішення питання про нарахування, виплату грошового забезпечення компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України діяти виключно із законодавчими вимогами визначеними вказаною Інструкцією.

Так, відповідно до наказу Управління Служби безпеки в Житомирській області №170-ОС від 20.07.2018 вислуга років ОСОБА_1 на 23.07.2018 становить, зокрема календарна - 26 років 00 місяців 00 днів, пільгова 07 років 05 місяців 16 днів, загальна 33 роки 05 місяців 16 днів, в тому числі календарна служба позивача для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на 23.07.2018 складає 26 років.

Зі змісту довідки Управління Служби безпеки України в Житомирській області №5/85-2069 від 21.05.2019, яка міститься в матеріалах справи (а.с.33), слідує, що відповідно до глави 1 розділу V Інструкції №515/ДСК полковнику ОСОБА_1 була нарахована одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби в розмірі 25 відсотків виходячи з посадового окладу в сумі 9455,74 грн, окладу за військовим званням в сумі 1480 грн, надбавки за вислугу років в сумі 5467,87 грн за 26 повних календарних років військової служби, зокрема у розмірі 106623,46 грн (9455,74 грн+1480 грн+5467,87 грн) * 25% *26 календарних років. Повний розрахунок по одноразовій допомозі при звільненні з військової служби без урахування військового збору з позивачем проведено 04.02.2019, що підтверджується платіжним дорученням №98 від 04.02.2019 та зведеною відомістю сум для зарахування на картрахунки №15/818 від 04.02.2019 (а.с.34-35).

Як встановлено судом під час розгляду справи, оскаржувані позивачем бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення у період з 23.05.2018 до 23.07.2018 та дії відповідача щодо виплати йому у неповному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби вчинені на підставі виданого наказу начальника Управління Служби безпеки України у Житомирській області №126-ОС від 22.05.2018 (а.с.30-31), витяг якого міститься в матеріалах справи та, як вказано у відзиві на позов відповідає оригіналу наказу, який міститься в особовій справі позивача. З матеріалами особової справи позивач ознайомлений 07.06.2018, про що свідчить довідка Управління СБУ в Житомирській області №57/12689 від 19.11.2019 за матеріалами особової справи полковника запасу ОСОБА_1 (а.с.76).

При цьому, доказів того, що позивач оскаржив наказ начальника Управління СБУ в Житомирській області №126-ОС від 22.05.2018, яким визначено його грошове забезпечення та який було враховано при нарахуванні йому одноразової грошової допомоги при звільненні суду не представлено. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази визнання означеного наказу протиправним та скасованим.

Крім того, суд звертає увагу позивача на той факт, що з метою отримання роз`яснення щодо порядку дій під час нарахування йому одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку та при підготовці грошового атестату та додатку до нього, а також щодо складових грошового забезпечення, які необхідно враховувати при нарахуванні вказаних виплат, Управління СБУ у Житомирській області листом № 57/15649 від 29.12.2018 звернулося до Управління правового забезпечення СБ України. На зазначене звернення, відповідачем отримано відповідь, викладену у листі Управління правового забезпечення СБ України № 632 від 28.01.2019, відповідно до якої розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану щорічну відпустку, для призначення пенсії, а також під час оформлення грошового атестату мало здійснюватися виходячи з: посадового окладу за посадою, яку він обіймав перед зарахуванням у розпорядження начальника УСБУ в Житомирській області, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років.

А тому, відповідачем, враховуючи рекомендації підрозділів Центрального управління СБ України розрахунків по грошовому забезпеченню з позивачем у період з 23.05.2018 до 23.07.2018, а розрахунок грошового забезпечення останньому при для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні здійснювалося з врахуванням трьох складових, а саме посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Складення повного тексту рішення було відкладено, у зв`язку із перебуванням судді Єфіменко О.В. у відпустці з 13.02.2020 до 19.02.2020 відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду № 01-14 від 11.02.2020.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Управління Служби безпеки України в Житомирській області (вул. Фещенка-Чопівського, 7, м. Житомир, 10008. РНОКПП/) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене 20 лютого 2020 року.

Суддя О.В. Єфіменко