Справа № 564/806/17
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 лютого 2020 року

м. Київ
справа №564/806/17
адміністративне провадження №К/9901/1006/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою Міністерства оборони України
на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Охрімчук І.Г., суддів Моніча Б.С., Капустинського М.М.)
у справі № 564/806/17
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України,
третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
про визнання протиправним рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити певні дії,

I. РУХ СПРАВИ

1. У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 24 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва, інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 21.10.2016 № 89 про відмову в призначенні і виплаті йому одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити йому одноразову грошову допомогу, в розмірі встановленому Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
2. Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 13.06.2017 у задоволенні позову відмовлено.
3. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 скасовано рішення суду першої інстанції, прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано пункт 24 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва, інвалідності військослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 21.10.2016 № 89 про відмову в призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі, встановленому Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
4. У касаційній скарзі Міністерство оборони України із посиланням на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 10.04.1986 по 10.10.1987 проходив строкову військову службу в лавах збройних сил СРСР, що підтверджується довідкою Костопільського районного військового комісаріату від 03.09.2015 за № 3008. 25.05.1987 при виконанні бойового завдання позивач отримав тяжке поранення - відкритий багато уламковий перелом обох кісток правої голені з масивним руйнуванням м`яких тканин голені і правого колінного суглобу, рваної обширної рани м`яких тканин лівої голені з гострою масивною крововтратою, шоком ІІ-ІІІ ступеня, про що свідчить довідка військової частини № НОМЕР_1 від 05.10.1987 за №1798.
6. 16.09.1987 позивач був освідуваний госпітальною військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_1 , яка встановила діагноз: відсутність правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини стегна після ампутації з приводу відкритого багато уламкового перелому обох кісток правої голені та масового руйнування м`яких тканин правої голені і правого колінного суглобу та визнала позивача непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку та підтвердила зв`язок поранення із виконанням обов`язків військової служби (копія свідоцтва про хворобу №349/СА).
7. 10.10.1987 на підставі наказу МО СРСР №315-4/590 від 16.07.1980 позивач був звільнений зі строкової служби в запас по хворобі.
8. З протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 21.10.2016 № 89 вбачається, що позивача 20.11.1987 р. було визнано інвалідом 1 групи внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія РОВ-Р-82 № 026132), а 14.11.2002 під час повторного огляду йому встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби.
9. 06.11.2008 обласною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності довічно внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджено довідкою МСЕК серія МСЕ № 129797 від 06.11.2008.
10. 17.09.2015 позивач звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із пораненням отриманим під час виконання бойового завдання.
11. Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 15.06.2016, яка набрала законною сили, було зобов`язано Міністерство оборони України розглянути у встановленому порядку документи про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму як інваліду ІІ групи, отриманої при виконанні обов`язків військової служби, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно поданої заяви до Рівненського обласного військового комісаріату від 17.09.2015.
12. 26.10.2016 протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 21.10.2016 р. № 89 було відмовлено у виплаті одноразової грошової у зв`язку з відсутністю правових підстав, а саме тому, що ІІ групу інвалідності встановлено в 2002 році та її причинний зв`язок не змінено.
13. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Міністерства оборони України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової є правомірною, оскільки II групу інвалідності позивачу встановлено в 2002 році та її причинний зв`язок при проведенні 06.11.2008 повторного огляду не змінено. Відтак, і права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до довідки MCEK від 06.11.2008 позивач не має. Крім того, на час проведення щодо позивача первинного огляду та встановлення йому інвалідності не існувало правової норми щодо призначення одноразової грошової допомоги.
15. Задовольняючи частково адміністративний позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на отримання вказаної допомоги. При цьому зазначив, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги, якщо така була виплачена військовослужбовцю.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. Відповідач у касаційній скарзі наголошує, що на час встановлення позивачу II групи інвалідності не існувало правової норми щодо призначення одноразової грошової допомоги.
17. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував того, що «обов`язкове особисте державне страхування» та «одноразова грошова допомога» є двома рівнозначними, але самостійними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, проведення яких законодавством покладено на різних суб`єктів. Оскільки II групу інвалідності встановлено в 2002 році та її причинний зв`язок під час проведення в 2008 році повторного огляду не змінено, немає підстав стверджувати, що встановлення II групи інвалідності довічно є окремим страховим випадком, за яким має здійснюватися нова виплата допомоги.
18. Позивачем подано відзив на касаційну скаргу. Просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
20. Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ.
21. Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
22. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі- Порядок №975).
23. При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);
- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
24. Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
25. Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи.
26. Другу групу інвалідності позивачу вперше було встановлено у 2002 році, а отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
27. Статтею 16 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності вперше) передбачалося, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.
28. Підпунктом «б» пункту 6 Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 N488, встановлено, що НАСК «Оранта» виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
29. Отже, позивач у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності набув право на отримання страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням на умовах, визначених Постановою №488.
30. Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.
31. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09.11.2018 у справі № 759/5707/16-а.
32. В той же час, на зміну обсягу прав особи у сфері соціального захисту військовослужбовців, зокрема на отримання одноразової грошової допомоги, може впливати настання обставин, з якими законодавство прямо пов`язує рівень соціального захисту, зокрема зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, що передбачено Порядками № 499 та № 975.
33. Такий підхід відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 22.03.2018 у справі № 278/307/17, відповідно до якої законодавством визначені однакові умови для виплати військовослужбовцям як страхових сум, так і одноразової грошової допомоги. «Обов`язкове особисте державне страхування» та «одноразова грошова допомога» є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відтак, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
34. Разом з тим, періодичне підтвердження раніше встановленої групи інвалідності або відсотка втрати працездатності не є обставиною, яка спричиняє виникнення у військовослужбовця нових прав у сфері соціального захисту, якщо про це прямо не вказано у законодавстві, що регулює ці правовідносини.
35. Таким чином, встановивши, що позивачу ІІ групу інвалідності встановлено 2002 року, після чого не виникло обставин, з якими Закон №2011-ХІІ пов`язує право на отримання одноразової грошової допомоги (встановлення більшого відсотка втрати працездатності, встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги як інвалід ІІ групи на умовах Закону №2011-ХІІ.
36. Відповідно до ч.1 ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
37. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
38. Рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, а тому перерозподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 341, 345, 352, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 у справі № 564/806/17 скасувати, а постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 13.06.2017 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб