Справа № 125/2730/19
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2020 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Ходи Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Рапінець Катерини Віталіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Рапінець Катерини Віталіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що 17.12.2019 року поліцейським Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Рапінець К. щодо нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1873320. Згідно даної постанови на позивача накладено адміністративний штраф в розмірі 1020 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, оскільки він 17.12.2019 о 15.47 год. на проспекті Юності, 46, у м. Вінниця, здійснив зупинку транспортного засобу Nissan Primastar державний номерний знак НОМЕР_1 на місці, що позначене дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки зупинки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інваліди», на якому дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Позивач не погоджується із вказаною постановою, оскільки вона є неправомірною та підлягає скасуванню з підстав того, що він перевозив особу з інвалідністю та зупинився у визначеному для зупинки місці. Пояснював це поліцейському, показав відповідні документи. Просив суд скасувати оскаржувану постанову.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю. Суду пояснив, що він здійснив зупинку автомобілем Nissan Primastar державний номерний знак НОМЕР_1 на місці для інвалідів на проспекті Юності, 46, у м. Вінниця на вимогу ОСОБА_2 , яка є інвалідом ІІІ групи. Він віз її з лікарні та зупинився на вимогу інваліда за негайною потребою. Він це пояснив працівникам поліції та намагався надати відповідні документи, однак вони його не слухали та поспішали на виклик. Він телефонував інваліду, щоб вона негайно підійшла та показала документи. Однак, працівники поліції її не дочекалися, не вручили оскаржувану постанову, та поїхали.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердила, що вона визнана інвалідом ІІІ групи та 17.12.2019 була пасажиром в автомобілі Nissan Primastar державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який на її прохання здійснив зупинку на місці для інвалідів на проспекті Юності, 46, у м. Вінниця. ОСОБА_1 телефонував її щоб вона негайно повернулася та надала документи поліцейським. Коли вона повернулася з туалету, їх вже не було.

У судове засідання відповідач надав відзив у якому зазначив, що позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, оскільки працівником поліції правомірно було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Водій Білоус ОСОБА_3 дійсно стверджував, що привіз особу з інвалідністю, але така особа так і не з`явилася.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1873320 від 17.12.2019, яка міститься в матеріалах справи, позивач 17.12.2019 о 15.47 год. на проспекті Юності, 46, у м. Вінниця, здійснив зупинку транспортного засобу Nissan Primastar державний номерний знак НОМЕР_1 на місці, що позначене дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки зупинки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інваліди», на якому дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Частиною 5 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XII, вимог ч. 6 ст. 152-1 КУпАП водій чи пасажир повинні мати при собі документи, котрі підтверджують факт наявності у водія чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності), якщо вони користуються перевагами, що надаються водіям з інвалідністю.

Виносячи спірну постанову, відповідач вказував на те, що водій ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки зупинки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інваліди».

Судом встановлено, що пасажиром у вказаному автомобілі була ОСОБА_2 , яка мала при собі документ, що підтверджував наявність в неї інвалідності.

Водій ОСОБА_1 клопотав заслухати його пояснення, пояснення свідка ОСОБА_2 та долучити до справи документ про інвалідність. Однак, клопотання водія працівником поліції залишилося нерозглянутим.

З відеодиска, який долучений до відзиву, вбачається що водій ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, про те, що він привіз та чекає інваліда. Під час розгляду справи на місці права водію роз`яснювала не посадова особа ОСОБА_4 , яка проводила розгляд справи та виносила постанову, а інша посадова особа.

Отже, відповідачем не з`ясовано належним чином, чи є у позивача підстави займати місце на зупинці для осіб з інвалідністю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Верховний Суд у Постанові № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року роз`яснив, що на підставі статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відсутність у справі будь-якого доказу, як-то відеозапису з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої постанови.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії серії ЕАК № 1873320 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ПДР України, ст.ст. 7, ч. 1 ст. 122, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Рапінець Катерини Віталіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1873320 від 17.12.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

Повне судове рішення складено 14.02.2020