Справа № 1.380.2019.003568
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.003568 пров. № 857/13353/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, головуючий суддя Кравців О.Р., ухвалене о 14:50 год. у м. Львові, повний текст якого складено 28.10.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС України, третя особа - ГУ ДКС України у Львівській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Львівської митниці ДФС України, яка полягає у нескладенні висновку про повернення помилково сплачених митних платежів за результатами розгляду заяви позивача про повернення митних платежів від 29.05.2019 року та зобов`язати відповідача скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області висновок про повернення позивачу помилково сплачених платежів згідно з митною інформацією від 12.01.2019 року №UA209190/2019/006886 у розмірі 82 373,76 грн.: 312 (ввізне мито) 6 288,23 грн.; 385 (акцизний податок) 4 792,86 грн.; 093 (добровільна сплата) 8 500,00 грн.; 328 (податок на додану вартість) 22 792,67 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що після сплати митних платежів, під час проведення перереєстрації транспортного засобу у регіональному сервісному центрі МВС України у Львівській області у позивача слідчим вилучено транспортний засіб, ключ до автомобіля та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 . Підставою для вилучення транспортного засобу слугував висновок експерта про ознаки знищення відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу, про що 27.01.2019 року внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 Кримінального кодексу України. Надалі на вказаний транспортний засіб накладено арешт. 07.05.2019 року позивача визнано потерпілим.

Позивач вказував на те, що він об`єктивно не мав можливості встановити, що стосовно авто вчинено кримінальне правопорушення, таке проходило митний контроль, при якому також здійснювався огляд автомобіля, однак посадовими особами митниці кримінального правопорушення не встановлено. Вважав, що внаслідок скоєння невстановленими особами вказаного кримінального правопорушення та вилученні і арешті авто, позивач не має законної можливості поставити таке на облік, не зважаючи на те, що митні платежі ним вже сплачено. Тобто, по факту процес митного оформлення авто за незалежних від позивача обставин не може вважатися завершеним, а сплачені ним митні платежі слід вважати помилково сплаченими.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що процес митного оформлення транспортного засобу з незалежних від позивача причин не може бути закінченим, відтак наявні підстави для повернення сум митних платежів. Позивач суб`єктивно не мав можливості встановити вчинення кримінального правопорушення, та вважав що його розмитнення відбувається на законних підставах.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 21.01.2019 року через представника подав Львівській митниці ДФС митну декларацію (форма МД-2) №UA209190/2019/006886 для митного оформлення товару Легковий автомобіль, призначений для перевезення людей по дорогах загального користування, марки AUDI, моделі: A6, який був у вжитку, 2002 року випуску, модельний рік 2002, дата першої реєстрації - 18.07.2002 рік, тип кузова седан, кузов № НОМЕР_2 . країна відправлення: Литва (а.с. 14).

Згідно з квитанцією №0.0..1 від 15.01.2019 року за митне оформлення транспортного засобу позивачем сплачено Львівській митниці ДФС 82 910,00 грн. (а.с. 16).

Згідно з висновком експертного дослідження Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №14/4641/2Д від 26.01.2019 року, номер кузова легкового автомобіля Audi A6, який належить ОСОБА_1 знищений шляхом видалення панелі з первинним номером та вварюванням на його місце частини панелі (фрагмента) з номером НОМЕР_2 (а.с. 20).

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджено внесення до Єдиного реєстру кримінального провадження №0000368, правова кваліфікація ст. 290 Кримінального кодексу України. У Витязі зазначено, що 26.01.2019 року до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області через лінію 102 надійшло повідомлення, що за адресою: м. Львів, вул. Данила Апостола, 11 виявлено автомобіль з вареним номером кузова (а.с. 20).

Згідно з ухвалою від 05.02.2019 року Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/577/19 накладено арешт на транспортний засіб марки Ауді А6, реєстраційний номер НОМЕР_3 ключ до автомобіля, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 (а.с. 21).

На звернення представника позивача щодо повернення коштів від 20.02.2019 року, Львівська митниця ДФС листом від 07.03.2019 року повідомила, що залишок коштів у сумі 82 910,00 грн. не може бути повернутий ОСОБА_1 , оскільки сума за даними автоматизованої системи митного оформлення у повному обсязі відсутня. У зв`язку із невідповідністю суми зазначеної у заяві даним АСМО Інспектор запропоновано провести перевірку залишків сум коштів авансових платежів (передоплати) на депозитному рахунку 3734 (а.с. 13).

На адвокатський запит представника позивача від 17.04.2019 року Львівська митниця ДФС листом від 23.04.2019 року повідомила, що митні платежі за оформленою митною декларацією від 21.01.2019 року сплачені платником податків ОСОБА_1 відповідно до п. 3.5 розділу 3 Порядку здійснення розрахунків з бюджетами за митними та іншими платежами та порядок повернення платникам та/або надміру сплачених митних та інших платежів, перераховані Львівською митницею ДФС до Державного бюджету 22.01.2019 на рахунки з обміну доходів бюджету, відкриті в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Львівській області (а.с. 15).

29.05.2019 року позивач звернувся до Львівської митниці ДФС про повернення митних платежів (а.с. 17-18).

Львівська митниця ДФС 11.06.2019 року за №216/адв/3-70-19/42 скерувала представнику позивача лист, у якому зокрема, вказала на відсутність підстав для задоволення заяви про повернення митних платежів за митною декларацією від 21.01.2019 року (а.с. 19).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при поданні декларації від 21.01.2019 року та митному оформленні автомобіля легкового Ауді А6 ОСОБА_1 добровільно сплачено суму митних платежів 82 373,76 грн., отже такі не можуть вважатись сплаченими помилково, таким чином підстав для повернення з бюджету відповідних сум митних платежів при митному оформленні товару, автомобіля марки АUDI A6, номер кузова: НОМЕР_2 за митною декларацією №UA209190/2019/006886 від 21.01.2019 року немає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 6 ст. 257 МК України передбачено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч. 6 ст. 257 МК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 266 МК України перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 266 МК України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Також, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 266 МК України, особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Таким чином, відповідальність за відповідність задекларованого товару опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах несе декларант, який, у свою, чергу не позбавлений можливості здійснити додатковий огляд товару (транспортного засобу).

Як встановлено ст. 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; 2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; 3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; 4) митну декларацію змінено або визнано недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом а пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; 6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Повернення сплачених сум митних платежів здійснюється у валюті України. Якщо сплата або стягнення митних платежів здійснювалося в іноземній валюті, повернення сум митних платежів здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 3-1 цього Кодексу, на день, коли відбулася їх сплата.

Повернення не здійснюється: 1) якщо сума митних платежів, що підлягає поверненню, не перевищує 20 гривень; 2) в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

Згідно із п. 1, 4, 5 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №643 від 18.07.2017 року (далі Порядок №643) повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених ч. 5 ст. 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу.

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).

Помилково сплачені грошові зобов`язання суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань (підп. 14.1.182 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Так, матеріалами справи підтверджено, що згідно з квитанцією №0.0..1 від 15.01.2019 року позивачем сплачено на рахунок Львівської митниці ДФС 82 910,00 грн., з призначення платежу: митне оформлення т/з ОСОБА_1 (а.с. 16).

Після сплати митних платежів, під час проведення перереєстрації авто у регіональному сервісному центрі МВС України у Львівській області, у ОСОБА_1 вилучено відповідний транспортний засіб, ключ до авто та свідоцтво про реєстрацію ТЗ Н016321 через наявний висновок експерта про ознаки знищення відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Розмитнюючи автомобіль Ауді А6 позивач ОСОБА_1 сплатив митних платежів на загальну суму 82 373,76 грн., а саме: 321 (ввізне мито) 6 288,23 грн., 385 (акцизний податок) 44 792,86 грн., 093 (добровільна сплата) 8 500,00 грн., 328 (податок на додану вартість) 22 792,67 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що при поданні декларації від 21.01.2019 року та митному оформленні автомобіля легкового Ауді А6 позивачем добровільно сплачено суму митних платежів 82 373,76 грн., отже такі не можуть вважатись сплаченими помилково, відтак відсутні підстави для повернення з бюджету відповідних сум митних платежів при митному оформленні товару, автомобіля марки АUDI A6, номер кузова: НОМЕР_2 за митною декларацією №UA209190/2019/006886 від 21.01.2019 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що висновок про повернення коштів авансових платежів на суму 536,24 грн. Львівською митницею ДФС переданий на повернення коштів до структурного підрозділу, що виконує функції бухгалтерського обліку, оскільки такі були сплачені позивачем надміру.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний транспортний засіб ввезено на митну територію України в режимі тимчасового ввезення 08.12.2016 року громадянином Литви та із вказаної дати жодного разу із митної території України не вивозився.

Встановити чи автомобіль на момент перетину кордону України вже був із знищеним ідентифікаційним номером неможливо, відтак покликання апелянта на ч. 5 ст. 301 МК України є безпідставними.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №1.380.2019.003568 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
М. А. Пліш

Повний текст постанови складено 21.02.2020 року.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду