Справа № 760/20893/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Собківа Я.М.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

позивач, відповідач: не з`явилися;

представників третьої особи: Габро Р.О., Рашевського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Поліцейського роти № 3 батальйону № 3 полку № 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Максименюка Вадима Олександровича, Департаменту патрульної поліції (особи, що приєдналася до апеляційної скарги) на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядового поліції батальйону 3 роти 3 Управління патрульної поліції у м.Києві Максименюка Вадима Олександровича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

22.07.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до рядового поліції батальйону 3 роти 3 Управління патрульної поліції у м.Києві Максименюка Вадима Олександровича, третя особа: Департамент патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1211328 від 08.06.2019 р. та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю оскаржуваної постанови, що полягає в порушенні порядку її винесення.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 11.12.2019 р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕАВ № 1211328 від 08.06.2018 р. винесену рядовим поліції батальйону 3 роти 3 Управління патрульної поліції у м.Києві Максименюком Вадимом Олександровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що винесено із неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Вважає, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем порушено правила ПДР, а саме: позивач проїхав на заборонний червоний сигнал світлофора, що підтверджується відеозаписом із нагрудної камери поліцейського.

Департаментом патрульної поліції подано заяву про приєднання до апеляційної скарги, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вважає, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності за порушення правил ПДР.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу в установлений строк подано не було, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Від представника позивача електронною поштою 19.02.2020 р. вх. № 6111 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його перебуванням на лікарняному.

Колегія суддів заслухавши думку присутніх представників сторін про можливість подальшого розгляду справи без участі позивача та його представника, порадившись на місці, ухвалила відмовити у задоволенні клопотання та подальший розгляд справи здійснювати без їх участі, оскільки їх явку суд обов`язковою не визнавав, а обставини, викладені в поданому клопотанні, не підтверджуються жодними доказами.

В судовому засіданні представники третьої особи підтримали апеляційну скаргу. Вважають, що адміністративне правопорушення, допущене позивачем, підтверджується наданими суду відеоматеріалами.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із постановою серії ЕАВ № 1211328 від 08.06.2019 р., винесеної рядовим поліції Управління патрульної поліції у м.Києві Максименюком В.О., ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 08.06.2019 р. о 03 год. 43 хв. на вул. Дніпровський узвіз у м.Києві, він керуючи транспортним засобом Toyota Auris, д/н НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора (червоний) за що до нього було застосовано штраф у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Не погоджуючись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому постанова про притягнення його до відповідальності є неправомірною.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із п. 8.7.3.е ПДР сигнали світлофора мають такі значення, а саме: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Пунктом 8.10 ПДР зазначено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони були відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створює перешкод для руху пішоходів.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за проїзд на заборонений сигнал світлофора у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2019 р. під час виконання службових обов`язків, перебуваючи на патрулюванні, екіпажем патрульної поліції було помічено, що автомобіль Toyota Auris, НЗ НОМЕР_1 здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору, а саме червоний. Після чого відповідачем було прийнято рішення про зупинення автомобіля.

З відеозапису наявного в матеріалах справи, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського АА 00012, колегією суддів встановлено, що автомобіль було зупинено відповідачем за проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора- червоний. Інспектором було зачитано позивачу його права, названо прізвище та ім`я по батькові, спеціальне звання та проінформовано про причину зупинення, заслухано пояснення водія з приводу вчиненого правопорушення.

Також з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що позивач визнав, що порушив правила ПДР.

Статтею 40 Закону №580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться у чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення вищевказаного закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Таким чином, відповідачем було здійснено дослідження та оцінка доказів у присутності позивача.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Водночас, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 73 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 р. у справі № 524/9716/16-а.

З урахуванням вищевикладеного, слід дійти висновку, що відповідачем порушено процедуру притягнення позивача до відповідальності, а відтак висновки суду першої інстанції про задоволення позову є обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила, згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 244, 250, 286, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 3 батальйону № 3 полку № 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Максименюка Вадима Олександровича, Департаменту патрульної поліції (особи, що приєдналася до апеляційної скарги) залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 11 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

Я.М. Собків