Справа № 200/10877/19-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2020 року справа №200/10877/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача Ткач Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року (повне судове рішення складено 16 грудня 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 200/10877/19-а (суддя в І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (далі відповідач-1) та військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-2), в якому просив суд скасувати наказ № 2204 від 23.07.2019 та зобов`язати повернути відраховані з грошового забезпечення кошти на виконання наказу № 2204 від 23.07.2019.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в оскаржуваному ним наказі про притягнення його до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за виявлену нестачу комплектації польових кухонь, йдеться про встановлення в ході службового розслідування нестачі військового майна внаслідок недбалого ставлення до своїх службових обов`язків начальника продовольчої служби військової частини, який передав до взводу не укомплектовані належним чином польові кухні. Позивач зазначив, що він будь-яких актів про передачу кухонь під час прийняття посади не підписував, кухонь будь-якої комплектації йому не передавалося.

В наданих 02.12.2019 на вимогу суду письмових поясненнях позивач зазначив, що 08.02.2019 його призначено на посаду командира взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону. В рапорті від 28.02.2019 через виїзд за межі Київського гарнізону на військові навчання до с. Старичі Яворівського району Львівської області позивач клопотав про прийняття посади без актів приймання по службам. В поясненнях до суду позивач зазначив, після його виїзду за межі Київського гарнізону продовольча служба та польові кухні, нестачу в комплектації яких виявлено актом інвентаризації, залишилися в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 - у м. Біла Церква Київської області. Посилаючись на наведені обставини, позивач зауважував на відсутності в нього можливості прийняти майно взводу після призначення його на посаду. В зазначених поясненнях причиною нескладання актів приймання майна взводу до від`їзду за межі гарнізону - 28.02.2019 позивач визначив перебування попереднього командиру взводу матеріального забезпечення на лікарняному.

В письмових поясненнях від 11.12.2019 позивач зазначив, що до 04.03.2019 польові кухні знаходилися в автопарку частини в м. Біла Церква Київської області під охороною варти, на полігон до с. Старичі Яворівського район Львівської області польові кухні перевозилися із конвоєм, до складу якого позивач не входив. Після прибуття на полігон польові кухні знаходилися на території автопарку під фізичною охороною, за межі автопарку кухні не виїжджали, під час перебування на полігоні військовослужбовці харчувалися в їдальні, польові кухні не використовувалися. Посилаючись на наведені обставини, позивач зауважував на неможливості складання актів прийняття майна взводу, у т.ч. польових кухонь.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Скасовано пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом виявленої нестачі технічних засобів та майна продовольчої служби у взводі матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 » № 2204 від 23.07.2019.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 стягнуті на виконання наказу № 2204 від 23.07.2019 кошти в сумі 2 236,59 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги навів практично ті самі доводи, що і на обґрунтування позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Представники відповідачів до апеляційного суду не прибули.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 08.02.2019 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . Згідно наявного в матеріалах справи витягу з наказу № 36-РС від 08.02.2019 позивача призначено командиром взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону ВОС-868147 А.

Відповідно до наказу командира військової частини № 40 від 08.02.2019 позивача зараховано до списків особового складу частини та на всі види військового забезпечення, наказано вважати таким, що з 08.02.2019 приступив до прийняття справ та посади з посадовим окладом 3350 грн. на місяць, ШПК «прапорщик».

Рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , зареєстрованим за вх. № 1460 від 28.02.2019 (арк. справи 87), позивач просив дозволу на прийняття посади командира взводу без здачі актів приймання передачі по службам у зв`язку із стислими строками та виїздом у відрядження за межі гарнізону. На зазначеному рапорті наявні резолюція командира 1 механізованого батальйону ОСОБА_3 про клопотання до командира військової частини НОМЕР_1 та резолюція командира військової частини НОМЕР_1 до служб НВЛ, НФФЕС щодо здачі актів до 15.03.2019.

У липні 2019 року в ході проведення службового розслідування за фактом виявленої нестачі технічних засобів та майна продовольчої служби у взводі матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону встановлено, що нестача матеріальних засобів батальйону сталась через недбале ставлення до своїх обов`язків начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 , через безвідповідальне передання майна не укомплектованого належним чином, неналежне ведення обліку технічних засобів та майна продовольчої служби, незадовільне виконання своїх обов`язків. Крім цього, встановлено недбале ставлення до виконання передбачених статутами, порадниками та інструкціями своїх службових обов`язків та зберігання майна взводу колишнім командиром взводу ОСОБА_1 , в результаті чого заподіяно шкоду державі в загальній суму 21 046,42 грн.

Наказом «Про результати службового розслідування за фактом виявленої нестачі технічних засобів та майна продовольчої служби у взводі матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 » № 2204 від 23.07.2019 затверджено результати проведеного службового розслідування. Пунктами 2 та 6 цього наказу начальнику фінансово-економічної служби військової частини наказано вирахувати з грошового забезпечення позивача завдані державі збитки в сумі 21 046,42 грн.; за грубе порушення ст. 16, 59, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України командиру взводу забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 прапорщику ОСОБА_1 відповідно до вимог 45, 62 (пункт В) Дисциплінарного статуту Збройних сил України накладено дисциплінарне стягнення, оголошено «сувору догану».

Відповідно до наказу № 2204 від 23.07.2019 в ході проведеної інвентаризації продовольчої служби на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 776 від 28.03.2019 інвентаризаційною комісією при знятті фактичних залишків технічних засобів та майна продовольчої служби у взводі матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону визначено нестачу технічних засобів та майна продовольчої служби матеріального забезпечення, а саме: автомобіль фургон хлібний Урал АФК-131 к-т 1 шт.; комплектуючі з 4-х комплектів кухонь польових КП-30 зав. б/н та з комплекту КП-130 зав. № 80122414. В ході проведеного службового розслідування за фактом виявленої нестачі встановлено недбале ставлення до виконання своїх службових обов`язків та зберігання майна взводу, які передбачені військовими статутами, порадниками, інструкціями, колишнім командиром взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 прапорщиком ОСОБА_1 , в результаті чого заподіяно шкоду державі на суму 21 046,12 грн. В наказі зазначено про встановлення матеріалами службового розслідування вини військовослужбовця у формі непрямого умислу, а особистій недбалості та особистій недисциплінованості, недбалому ставленні до військової служби та неналежному виконанні своїх службових обов`язків посадовими особами військової частини: колишнім командиром взводу матеріального забезпечення ОСОБА_1 та начальником продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_4 .

В матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_1 з приводу виявленої нестачі військового майна взводу матеріального забезпечення, датовані 10.08.2019.

Згідно до довідки № 1852 від 25.10.2019 з грошового забезпечення позивача на підставі наказу № 2204 від 23.07.2019 відраховано 2 236,59 грн., з яких у липні 1115,39 грн., у серпні 2019 року - 1121,17 грн.

Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут) визначені загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до ст. 9 Статуту визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом (стаття 26 Статуту).

Дисциплінарний статут Збройних Сил України затверджено Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут). Статтею 45 Дисциплінарного статуту в редакції, чинній на час застосування позивача дисциплінарного стягнення, передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно статті 62 Дисциплінарного статуту на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.

Статтями 29, 30 Статуту передбачено що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Відповідно до ст. 31 Статуту, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Обов`язки командирів (начальників) визначені ст. 59 Статуту. Відповідно до цієї статті до обов`язків командира (начальника), окрім інших, входить: знати стан справ безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності.

Порядок вступу на посаду командира, прийняття та здавання посади визначений статтями 63-64 Розділу 2 «Загальні обов`язки командирів (начальників)» Статуту.

Згідно статті 63 Статуту командири підрозділів (начальники) приймають і здають посаду особисто на підставі наказу по військовій частині (кораблю). Новопризначеного командира підрозділу (начальника) відрекомендовує особовому складові підрозділу старший командир (начальник). При прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби). За результатами проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт. Про прийняття і здавання посади командир підрозділу (начальник) подає рапорт у порядку підпорядкованості командирові військової частини (корабля).

Особа, яка приймає посаду, до свого рапорту додає акт про прийняття підрозділу. В акті зазначаються дані про склад підрозділу за списком і наявний; стан бойової та мобілізаційної готовності; морально-психологічний стан особового складу, стан військової дисципліни, бойової підготовки; наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; житлові і побутові умови військовослужбовців.

Акт складається і підписується особою, яка приймає, та особою, яка здає посаду, а також начальниками служб військової частини, головою та членами внутрішньої перевірочної комісії. До акта додаються інвентаризаційні відомості про майно та техніку підрозділу (служби).

Згідно статті 64 Статуту встановлені такі терміни для прийняття і здавання посад: командира полку (корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) - не більше ніж 10 днів, заступника командира з тилу - не більше ніж 20 днів, командира батальйону та командира роти (корабля 3 і 4 рангу) - не більше ніж 5 днів, начальника служби, якому підпорядковані склади, - не більше ніж 15 днів.

Іншим посадовим особам термін прийняття і здавання посади встановлює старший командир (начальник). Закінченням прийняття (здавання) посади вважається дата затвердження старшим командиром (начальником) відповідного акта.

Посадові обов`язки командира взводу визначені пунктами 119-120 Статуту.

Основи організації та ведення військового (корабельного) господарства, права та обов`язки посадових осіб військової частини (корабля) та з`єднання, пов`язані з веденням військового (корабельного) господарства визначені Положенням про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 300 від 16.07.1997, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 22 грудня 1997 р. за N 615/2419.

Порядок приймання та здавання справ і посад особами, що відають військовим (корабельним) господарством визначений розділом 9 цього Положення.

Пунктами 9.1.1 та 9.1.2 цього Положення передбачено, що з метою підвищення відповідальності за керівництво військовим (корабельним) господарством і забезпечення збереження державної власності всі посадові особи при призначеннях і переміщеннях зобов`язані здавати та приймати справи і посаду.

Для приймання та здавання справ і посади, починаючи з начальника служби військової частини та вище і їм відповідних посадових осіб, наказом старшого командира (начальника) призначається комісія.

У роботі щодо приймання та здавання справ і посади всіма матеріально відповідальними особами військової частини (з`єднання) обов`язково бере участь внутрішня перевірочна комісія.

Приймання та здавання справ і посади (у господарському відношенні) включає: вивчення тим, хто приймає посаду, стану військового господарства (служби), а також стану природоохоронних об`єктів, їх будівництва (реконструкції) і капітального ремонту, виділених і витрачених на це коштів; знайомлення з посадовими особами; здавання тим, що здає посаду, а тим, що приймає,- перевірку та приймання матеріальних засобів, коштів і документів; документальне оформлення приймання та здавання справ і посади.

Відповідно до пункту 9.1.4 Положення для приймання та здавання справ і посади встановлюються такі строки: командира військової частини - не більше 10 днів; заступника командира військової частини і з`єднання з тилу і їм відповідних посадових осіб - не більше 20 днів: начальника служби військової частини і з`єднання - не більше 15 днів; начальника клубу військової частини і з`єднання - не більше 15 днів; начальника складу, хлібозаводу (хлібопекарні) і їдальні - не більше 10 днів; начальника майстерні частини (з`єднання) - не більше 5 днів; командира і старшини підрозділу - не більше 5 днів; командира взводу - не більше 3 днів.

Строк приймання та здавання справ і посади рахується з моменту прибуття у військову частину (з`єднання) призначеної для прийому справ і посади особи.

Іншим посадовим особам строк приймання і здавання справ і посади визначається старшим начальником (але не більше 10 днів).

Приймання та здавання справ посадовими особами, що відають військовим (корабельним) господарством, оформлюється актом (пункту 9.1.7 Положення). До акта додаються відомості наявності і якісного стану матеріальних засобів з указанням наявності, якісного стану, надлишків і нестач, а також пояснення того, хто здає справи і посаду, про причини виникнення нестачі, надлишків.

У тих випадках, коли той, хто здає, або заново призначений начальник має по окремих статтях акту заперечення, він викладає їх у письмовій формі в акті під час його підписання.

Предметом спору у справі позивач визначив наказ «Про результати службового розслідування за фактом виявленої нестачі технічних засобів та майна продовольчої служби у взводі матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 » № 2204 від 23.07.2019.

Оскільки наказ «Про результати службового розслідування за фактом виявленої нестачі технічних засобів та майна продовольчої служби у взводі матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 » № 2204 від 23.07.2019 стосується прав та обов`язків позивача лише в частині пунктів 2 та 6, в яких йдеться про притягнення позивача до матеріальної та дисциплінарної відповідальності, вимоги позивача про його скасування в частині інших пунктів, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ці висновки суду першої інстанції не були оскаржені і сторонами по справі.

Також слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише позивачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає постанова місцевого суду лише в частині, в якій в задоволенні частки позовних вимог відмовлено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Таким чином, предметом апеляційного перегляду є оскаржуваний наказ відповідача в частині пункту 6, в якому йдеться про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. В частині пункту 2 наказу про притягнення позивача до матеріальної відповідальності, який скасовано місцевим судом, що не оскаржено відповідачем, апеляційний суд не вдається до перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

З цих підстав апеляційний суд не бере до уваги висловлені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу позивача вимоги скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про відмову в позові в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд зазначив наступне.

Оскаржуваний наказ «Про результати службового розслідування за фактом виявленої нестачі технічних засобів та майна продовольчої служби у взводі матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 » № 2204 від 23.07.2019 прийнятий за результатом проведення службового розслідування за фактом виявленої нестачі майна взводу матеріального забезпечення військової частини під час проведеної інвентаризації у березні 2019 року.

Приписами Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 300 від 16.07.1997 на посадових осіб військової частини та її підрозділів покладено обов`язки здійснення організації та ведення військового господарства, встановлено відповідальність за наведене господарство.

Із врахуванням положень статті 63 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України позивач після призначення на посаду командира взводу матеріального забезпечення мав прийняти зазначену посаду та скласти акт про прийняття майна підрозділу. Із врахуванням резолюції командира військової частини НОМЕР_1 на рапорті позивача від 28.02.2019, строк складання акту про прийняття підрозділу встановлений до 15.03.2019.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, жодних дій, спрямованих на встановлення фактичної наявності майна взводу, в період від дня прийняття посади командиру взводу матеріального забезпечення до проведення інвентаризації, в ході якої встановлено нестачу комплектації польових кухонь взводу наприкінці березня 2019 року, позивачем здійснено не було.

В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про існування обставин, які б перешкоджали позивачу скласти акт про прийняття взводу матеріального забезпечення.

Посилання позивача на неможливість роботи комісії спростовуються письмовими поясненнями відповідача (т.1 а.с.186), наданими до суду першої інстанції, в яких зазначено, що всі посадові особи ВЧ НОМЕР_1 , в т.ч. і начальники всіх служб разом із позивачем також перебували на полігоні. А головне, позивач, погодившись на посаду начальника відповідної служби та вступивши на неї (отримуючи відповідне грошове забезпечення), не склавши відповідний акт про прийняття взводу у встановлений законодавством строк, клопотав рапортом про прийняття посади без акта, отримав на це згоду із фактичним наказом про необхідність складення такого акта до 15.03.2019. В той же час, якщо існували обставини, які заважали складанню такого акта, позивач, якщо він не мав згоди виконати наказ, повинен був доповісти про це рапортом, навівши відповідні причини та вживати інших необхідних заходів для виконання приписів законодавства та наказу керівника.

Нездійснення позивачем дій, спрямованих на встановлення фактичної наявності майна взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону свідчить про порушення ним статей 16, 59, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв пояснення позивача стосовно неможливості здійснення ним прийняття майна взводу по службам в період з лютого 2019 року по березень 2019 року по незалежним від нього причинам, та вважав їх недостовірними, оскільки будь-яких документів на їх підтвердження позивачем не надавалося, в ході розгляду справи позивачем неодноразово змінювалися пояснення, останні надані позивачем пояснення спростовують ті, що були ним надані раніше.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, апеляційний суд вважає правомірними висновки відповідача-2 щодо допущення позивачем статей 16, 59, 120 Статуту внутрішньої служби ЗСУ. Наведене свідчить про обґрунтованість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з огляду на що підстави скасування п. 6 наказу відповідача-2 № 2204 від 23.07.2019 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки місцевого суду, перед яким позивач не клопотав про витребування будь-яких доказів.

Також апеляційний суд не бере до уваги додаткові пояснення до апеляційної скарги представника позивача щодо не прийняття судом до уваги фактичного змісту порушень, з огляду на наступне. В оскаржуваному наказі зазначено порушення конкретних пунктів Статуту внутрішньої служби ЗСУ, описано про недбале ставлення до виконання своїх службових обов`язків та зберігання майна взводу в т.ч. ОСОБА_1 . При цьому те, що відповідач стверджував про прийняття позивачем майна, не має вирішального значення для вирішення питання про наявність в діях ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення. Його обов`язки як начальника було визначено, в т.ч. приписами п. 59 Статуту, за якими він повинен був знати стан справ безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності.

Питання про правомірність притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності вирішено місцевим судом в своєму рішенні і, як зазначалось вище, воно у вказаній частині не оскаржене сторонами, тому не переглядається апеляційним судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 200/10877/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення 24 лютого 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук