Справа № 520/10505/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 лютого 2020 р. № 520/10505/19 Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Шляхової О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Молчанової О.М.,

представника позивача - Шевцової Ю.В.

представника відповідача - Стець А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоком" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ТОВ "Автоком", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.04.2019 року №7, від 26.04.2019 року №7 та від 26.04.2019 року №7.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки контролюючого органу, які викладені акті планової виїзної документальної перевірки ТОВ «АВТОКОМ» (код 31942314) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску а загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2016р. по 30.09.2018р. без дотримання приписів податкового законодавства та не відповідають дійсності. Таким чином винесені податкові повідомлення - рішення на підставі зазначеного акту перевірки підлягають скасуванню.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що винесені податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, та просив у позові відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 27.11.2018р. по 10.12.2018р. фахівцями ГУ ДФС у Харківській області була проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «АВТОКОМ» (код 31942314) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску а загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2016р. по 30.09.2018р. Термін проведення перевірки було продовжено з 11.12.2018р. на 5 робочих днів про що Головним управлінням ДФС у Харківській області складено акт перевірки від 02.01.2019 року №7/20-40-14-03-06/31942314.

На підставі акту вказаного акту перевірки винесені податкові повідомлення-рішення від 26.04.2019р. № 7 про нарахування податкових зобов`язань за військовим збором на суму 1034,53 грн., штрафних санкцій 768,49 грн., пені 229,95 грн., № 7 про нарахування податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 12414,37 грн., штрафних санкцій 9221,86 грн., пені 2759,40 грн. та № 7 про нарахування штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб на суму 510,00 грн.

При перевірці авансових звітів, первинних касових та банківських документів, даних по оборотно - сальдовій відомості по рахунку №3721 "Розрахунки з підзвітними особами" в період з 01.04.2016 року по 30.09.2018 року встановлено нарахування та виплата відшкодування витрат працівникам товариства за товар на загальну суму 68 968,70 грн. а саме:

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження та під звіт №1 від 25.05.2016р. по головному бухгалтеру ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 - відповідно до товарного чеку б/н від 25.05.2016р. здійснено оплату за канцтовари ФОП ОСОБА_2 на загальну суму 48,00 грн.;

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження та під звіт № 2 від 26.07.2016р. по водію ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 - відповідно до товарного чеку № 5 від 26.07.2016р. здійснено оплату за автоскло ФОП ОСОБА_4 на загальну суму 1880,00 грн.;

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження та під звіт № 4 від 07.12.2016р. по водію ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 - відповідно дофіскального чеку № 0140 від 07.12.2016р. здійснено оплату за рідину для омивання скла, клей « Будмен » на загальну суму 40,00 грн.;

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження та під звіт № 1 від 06.01.2017р. по водію ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_2 - відповідно до фіскальних чеків № 227 від 30.12.2016р., № 230 від 04.01.2017р., №. 136 від 05.01.2017р., № 151 від 06.01.2017р. здійснено оплату за бензин ФОП ОСОБА_6 на загальну суму 488,50 грн.;

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження та під звіт № 2 від 26.06.2017р. по директору товариства ОСОБА_7 . РНОКПП НОМЕР_3 - відповідно о фіскальних чеків № 424365 , № 424366, № 424367, № 424368, № 424369, № 424370 від 24.06.2017р. здійснено оплату за дизельне паливо ТОВ «Л.В.», фіскального чеку № 644409 від 24.06.2017р. здійснено оплату за дизпаливо ТОВ «ТАТНЄФТЬ-АЗС-Україна», фіскальних чеків № 7236, № 7237, № 7238, № 7240, № 7241, № 7242, № 7244, № 7245, № 7246, № 7247 від 24.09.2017р. здійснено оплату за дизпаливо ТОВ «Прем`єр-Ліга», фіскального чеку № 8719 від 24.06.2017р. здійснено оплату за дизпаливо ТОВ «МП «Брент Оіл», чеків № 4929, №4930 від 25.06.2017р. здійснено оплату ПАТ «Укргазвидобування» на загальну суму 41671,60 грн.

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження та під звіт № 3 від 11.07.2017р. по директору товариства ОСОБА_7 . РНОКПП НОМЕР_3 - відповідно до фіскальних чеків № 3416, № 3417, № 3419, № 3420, № 3421, № 3422 від 10.07.2017р. здійснено оплату за дизпаливо ТОВ «Прем`єр-Ліга» на загальну суму 24840,60 грн.

Відносно правомірності винесення відповідачем податкових повідомлень - рішень №7 від 26.04.2019 року про збільшення суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 12 414,37 грн., сплату штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у сумі 9 221,86 грн.; застосування пені у сумі 2 759,40 грн., а всього на суму 34 395,63 грн., №7 від 26.04.2019 року про збільшення суми податкового зобов`язання з військового збору на суму 1 034,53 грн.; сплату штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у сумі 768,49 грн.; застосування пені у сумі 229,95 грн., а всього на суму 2 032,97 грн. та № 7 від 26.04.2019 про нарахування штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб на суму 510,00 грн.

Судом встановлено, що Відповідач на протязі 2016-2018 року здійснив надання в грошових коштів найманим (штатним) працівникам ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_7. РНОКПП НОМЕР_3 грошових коштів на загальну суму - 68 968,70 грн. на підставі авансових звітів.

Так, кожний з фактів витрачання коштів зазначеними працівниками Відповідача має свої підстави та належне документальне підтвердження, а саме за кожним авансовим звітом є первинна документація: Доручення керівника провести оплату від імені підприємства за товари (роботи, послуги) з контрагентами Позивача на підставі відповідного наказу; первинний документ, який носить підтверджувальний та констатуючий характер - квитанція на суму оплати від контрагента; первинний документ звітного характеру на суму витрат звіт про використання коштів, виданих на відрядження та під звіт; повернення коштів сплачених працівником - звіт про використання коштів, виданих на відрядження та видатковий касовий ордер.

Статтею 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

При цьому загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Наказом Міністерства Фінансів №290 від 29.11.99, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за №860/4153 затверджено Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 дохід, яке визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності.

Пунктом 5 зазначеного Положення визначено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Тобто, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 по справі № 826/2226/15.

«Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (пп. 14.1.47, пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України).

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку».

Беручи до уваги вищевикладене, при відшкодуванні працівнику витрат які він спрямував на господарські потреби роботодавця, працівник не отримує доходів, а тому об`єкт оподаткування відсутній з податку на доходи фізичних осіб.

Також згідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 816/909/18 від 02 травня 2018 року визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію ДФСУ за якої ДФСУ визначило що підприємство яке виплачує працівнику суму витрат здійснених ним при здійсненні трудових обов`язків на користь підприємства (зокрема, купівля канцелярії, палива чи конвертів) повинне оподатковувати ці суми ПДФО, військовим збором і єдиним соціальним внеском.

Беручи до уваги той факт що в усіх випадках виплата проходила в межах виключно трудових правовідносин між Позивачем та найманими працівниками ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_7. РНОКПП НОМЕР_3 , а не цивільно-правових, тому посилання на норми Цивільного Кодексу України що мають місце в акті перевірки неправомірні.

Більш того, оскільки сплату зазначених сум випадку працівник ніс від імені підприємства (що підтверджено первинними документами - квитанціями), то не можна говорити, що це витрати платника податків (працівника). Фактично витрачені суми є витратами підприємства, які безпосередньо сплачував працівник що відповідає інституту виконання зобов`язання третьою особою).

Окрім цього, системний аналіз змісту норм чинного законодавства надає змогу стверджувати що кошти видані під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, та власні кошти працівника, витрачені для тих самих потреб та відшкодовані роботодавцем мають однакову правову природу, та, відповідно, повинні мати єдиний правовий режим оподаткування.

Відповідно до пункту 165.1.11. статті 165 ПК України, кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із пунктом 170.9 статті 170 цього Кодексу, який врегульовує оподаткування суми надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, не повернутої у встановлений строк.

Підпункт «б» пункту 170.9.1. статті 170 ПК України передбачає, що податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме: під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій.

Тобто, оподаткуванню підлягає лише сума перевищення, тобто позитивна різниця між виданою під звіт сумою та фактично витраченою, за умови її неповернення роботодавцю.

У випадку відшкодування документально підтверджених фактичних витрат, сума перевищення взагалі не утворюється.

Таким чином, власні кошти фізичної особи, витрачені в інтересах роботодавця, за умови заповнення звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт та документального підтвердження, не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичної особи, згідно пункту 165.1.11. статті 165 ПК України.

Крім того, обґрунтованість і вірність нашої позиції стосовно неправомірності донарахування ПДФО у акті перевірки підтверджується й змістом ухвали ВАСУ від 21.10.15 р. у справі № К/9991/46477/12, в якій зазначено, що суд виходив з того, що витрачення власних коштів працівником для вирішення господарських питань підприємства відповідає договору доручення, а кошти, виплачені особі як покриття витрат, понесених нею на погашення заборгованості перед контрагентом позивача, підпадають під дохід, який не включається до складу загального оподаткованого доходу і не може вважатися додатковим благом, оскільки носить компенсаційний характер.

Беручи до уваги нормативні положення визначені ст.3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та п.4.1.4 Податкового Кодексу України, повинна бути реалізована «презумпція правомірності рішень платника податку», тому що норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю).

Таким чином, судом не встановлено, а відповідачем не доведено порушення ТОВ «Автоком» вимог п.п.1.2, п.п.1.3, п.п.1.4 п.16 підрозділу 10 розділу ХХ, абз. г.), п.п.168.1.1, п.168.1, ст.168, п.п.176.2.«а» п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями.

Внаслідок зазначеного правових підстав для застосування штрафної (фінансової) санкції та пені за п.127.1 ст.127 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями також немає.

Доказів, правомірності та обґрунтованості податкового повідомлення рішення про збільшення суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 12 414,37 грн., сплату штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у сумі 9 221,86 грн.; застосування пені у сумі 2 759,40 грн., а всього на суму 34 395,63 грн. відповідачем не надано, відповідно суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №7 від 26.04.2019 року.

Стосовно донарахувань ззбільшення суми податкового зобов`язання з військового збору на суму 1 034,53 грн.; сплату штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у сумі 768,49 грн.; застосування пені у сумі 229,95 грн., а всього на суму 2 032,97 грн.

Беручи до уваги ту обставину, що у попередньому підпункті цього позову визначено обґрунтовану позицію стосовно неправомірності донарахування податку на доходи фізичних осіб та винесення з цього приводу ПП-Р №7 від 26.04.2019 року про збільшення суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 34 395,63 грн. - підстав для визначення податкового зобов`язання зі сплати військового збору, штрафу та пені, які визначені у ПП-Р №7 від 26.04.2019 - не існує.

Так, у п.п.1.1 п.161 підрозд.10 розд. ХХ ПК України встановлено, що платниками військового збору є особи, визначені п.162.1 ПК України , тобто платники ПДФО, в т.ч. податкові агенти, до яких, згідно з п.п.14.1.180 ПКУ відносяться й юридичні що виплачують доходи фізичним особам. При цьому, згідно до п.п.1.5 п.161 підрозд.10 розд. ХХ і ст.171 ПК України, особою відповідальною за нарахування, утримання і сплату (перерахування) військового збору до бюджету, є роботодавець фізичної особи при виплаті їй доходу у вигляді заробітної плати.

Згідно до підпункту 1.2 п.161 підрозд.10 розд.ХХ ПК України свідчить, що об`єктом обкладення військовим збором є доходи, визначені в ст.163 ПК України. Так, для фізичної особи - резидента це, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Перелік доходів, які в нього включаються, встановлено п. 164.2 ПК України.

Згідно до п.п.168.1.1. ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Беручи до уваги той факт що виплати доходу працівникам ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_7. РНОКПП НОМЕР_3 ,який би входив до переліку доходів, які в нього включаються, встановлено п. 164.2 ПКУ позивач не проводив, - обов`язок з нарахування та утримання військового збору передбачений п.п.168.1.1. ПК України не виникає.

Таким чином підстави для визначення податкового зобов`язання зі сплати військового збору у сумі 1 034,53 грн. відсутні, відповідно, відсутні підстави для нарахування штрафу у сумі 768,49 грн., та пені у сумі 229,95 грн., які визначені у податковому повідомленні - рішенні №7 від 26.04.2019 .

Таким чином, судом не встановлено, а відповідачем не доведено порушення ТОВ «Автоком» вимог п.п.1.2, п.п.1.3, п.п.1.4 п.16 підрозділу 10 розділу ХХ, абз. г.), п.п.168.1.1, п.168.1, ст.168, п.п.176.2.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями.

Внаслідок зазначеного правових підстав для застосування пені за ст.129 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями також немає.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення №7 від 26.04.2019 про збільшення суми податкового зобов`язання з військового збору на суму 1 034,53 грн.; сплату штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у сумі 768,49 грн.; застосування пені у сумі 229,95 грн., а всього на суму 2 032,97 грн. є протиправним, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Також, судом встановлено, що податковий орган визначив позивачу податкове зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб як джерелу виплати в сумі 68 968,70 грн (податкове повідомлення - рішення № 07 від 26.04.2019) застосував штраф у розмірі 510,00 грн. за неподання форми 1-ДФ щодо податку який мав би утримати.

Внаслідок зазначеного правових підстав для застосування штрафних санкцій п.2 ст.119 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями також немає.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоком" документально і нормативно обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоком" (вул. Єнакіївська, буд. 19/318, м. Харків, 61176, код ЄДРПОУ - 31942314) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, код ЄДРПОУ - 43143704)) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.04.2019 року №7, від 26.04.2019 року №7 та від 26.04.2019 року №7.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул.Пушкінська, буд.46, м.Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоком" (вул. Єнакіївська, буд. 19/318, м. Харків, 61176, код ЄДРПОУ - 31942314) судовий збір у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.02.2020

Суддя О.М. Шляхова