Справа № 280/5732/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 лютого 2020 року Справа № 280/5732/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринов Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (02094 м. Київ, вуя. Юрія Поправки, б, офіс 15)

третя особа Акціонерне товариство «Банк Форвард» (01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 105, )

про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі відповідач), третя особа Акціонерне товариство «Банк Форвард», в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни у виконавчому провадженні ВП 59894182 про арешт коштів боржника.

Ухвалою суду 25 листопада 2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 19 грудня 2019 року на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками.

Ухвалою судді від 20 грудня 2019 року провадження у справі відкрито зва правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а судове засідання призначено на 27 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 27 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України, в якій вказати підстави для його поновлення та надати докази, що підтверджують поважність пропуску строку звернення до суду.

20 січня 2020 року провадження у справі №280/5732/19 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни третя особа Акціонерне товариство «Банк Форвард» про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника - залишено без розгляду, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни у виконавчому провадженні ВП 59894182 про відкриття виконавчого провадження від 27 серпня 2019 року. Разом з тим, призначено справу до розгляду на 28 січня 2020 року.

28 січня 2020 року розгляд справи відкладено на 18 лютого 2020 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни у виконавчому провадженні ВП 59894182 про арешт коштів боржника прийнята всупереч чинного законодавства не в спосіб та порядок визначений законом.

Позивач в судове засідання не прибувала, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв та клопотань до суду не надано.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна в судове засідання призначене на 18 лютого 2020 року не прибула, 23 грудня 2019 року через службу діловодства суду надіслала відзив (вх.№54600 від 23 грудня 2019 року), відповідно до якого зазначає, що позивач, вважає за необхідне визнати протиправною постанову про арешт коштів боржника від 25 жовтня 2019 року, через те, що вона є похідною від постанови про відкриття виконавчого провадження. Частиною 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Керуючись статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження», з дотриманням встановлених строків, приватним виконавцем направлено запити до Державної фіскальної служби України задля здійснення перевірки майнового стану боржника. 28 серпня 2019 року від Державної фіскальної служби України отримано відповідь на запит та встановлено, що у боржника відкриті рахунки в АТ «Укрексімбанк», АБ «Укргазбанк», АТ КБ «ПриватБанк». Керуючись частиною 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» для забезпечення реального виконання рішення приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника під 25 жовтня 2019 року. Таким чином, вказує на те, що постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л., у виконавчому провадженні ВП 59894182 про арешт коштів боржника є такою, що винесена на підставі та у межах чинного законодавства.

У задоволенні позовної заяви відповідач просить суд відмовити.

Представник Акціонерного товариства «Банк Форвард» в судове засідання не прибув, причин неприбуття до суду не повідомив. Про день час та місце розгляду справі повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та третьої особи в порядку письмового провадження.

Розглядаючи справу, судом встановлено таке.

23 серпня 2019 року стягувачем, Акціонерним товариством «Банк Форвард» до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни надано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - карткового рахунку № НОМЕР_2 відкритого в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 27 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження №59894182.

Постанова про відкриття виконавчого провадження відправлена за трек номером 211 на адресу позивача та отримана Шунтовою Юлією Миколаївною особисто 18 вересня 2019 року.

25 жовтня 2019 року постановою приватного виконавця ВП 59894182 прийнято постанову про арешт коштів боржника.

Позивач не погоджуючись з такими рішеннями виконавця звернувся до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон№1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно із частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із пунктом 6 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно зі статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, які рішення, підлягають примусовому виконанню. Виконавчі документи.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини 4 статті 59 Закону № 1404-VIIІ підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону № 1404-VIIІ).

Обставин визначені у пунктах 1-8 частини 4 статті 59 Закону № 1404-VIIІ відсутні, позивачем до суду не надано.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що вимоги Закону України "Про виконавче провадження" при винесенні оскаржуваної постанови були виконані з боку відповідача.

Відтак, оскільки після відкриття виконавчого провадження приватний виконавець повинен у повному обсязі вчиняти виконавчі дії, направлені, у першу чергу, саме на виконання виконавчого документа, у тому числі, здійснювати накладення арешту на майно боржника, а відтак дії відповідача стосовно складення постанови про арешт майна є правомірними, вчиненими на виконання Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавче провадження відкрите на підставі чинного виконавчого документа та до суду не надано доказів, що виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню, то суд вважає, що підстави для скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни у виконавчому провадженні ВП 59894182 про арешт коштів боржника відсутні, оскільки з урахування обставин встановлений матеріалами справи приватний виконавець виконує завдання поскладені на нього Законом України «Про виконавче провадження».

Посилання позивача на те, що постанова приватного виконавця про накладення арешту на кошти, ОСОБА_1 , не отримано, суд не буре до уваги, як підставу для скасування постанови приватного виконавця, оскільки відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відтак, враховуючи те, що дії відповідачів щодо накладення арешту на кошти позивача відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (02094 м. Київ, вуя. Юрія Поправки, б, офіс 15) третя особа Акціонерне товариство «Банк Форвард» (01032 м. Київ, вул. Саксаганського, 105, ) про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення виготовлено у повному обсязі та підписано 18 лютого 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов