Справа № 460/2623/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2623/19 пров. № 857/13813/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І.,Гуляка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року (головуючий суддя Друзенко Н.В., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якому просив визнати протиправною відмову призначити пенсію відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати встановити факт поживання в зоні гарантованого добровільного відселення (3 зона) з 26.10.1989 по 21.01.1992, зарахувати трудовий стаж з 15.07.1982 по 05.04.1983, з 26.10.1989 по 30.03.1990 та призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку з 03.01.2019.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та просив скасувати таке і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими та невідповідність висновків викладених у рішенні фактичним обставинам справи.

Приймаючи рішення про відмову у позові суд не надав правової оцінки та не з`ясував наступні обставини:

- що його статус потерпілого III категорії та факт проживання підтверджено копією Чорнобильського посвідчення серії НОМЕР_1 , копією трудової книжки, довідкою про місце реєстрації, довідками Локницької сільської ради від 01.03.2019 № 170, від 05.03.2019 № 307, від 23.05.2019 № 618 , де вказано, що він проживає без реєстрації в с. Нобель Зарічненського району Рівненської області з 26.10.1989 по теперішній час. Факт його проживання та роботи в зоні гарантованого добровільного відселення підтверджено свідками: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- висновок суду, яким обґрунтоване рішення щодо правомірності відмови у призначенні пенсії стала недостатність страхового стажу у зв`язку з наявністю виправлень та не вироблення мінімуму вихододнів за відповідні роки не може бути підставою для прийняття рішення про відмову у позові.

Апелянт вважає, що надані докази повністю спростовують висновки відповідача про відсутність необхідного трудового стажу та факту проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за призначенням пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

На час внесення спірних записів до трудової книжки, порядок ведення трудових книжок визначався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях затвердженої Постановою держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України 17.08.1993 № 110.

Отже, внесення записів та їх виправлення в трудових книжках працівників повинні виконуватися з урахуванням чітко визначених правил, встановлених вищезазначеними інструкціями.

Тому, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, та не повинен контролювати роботодавців щодо її заповнення.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

За таких обставин вважає, що об`єктивна неможливість дослідження будь-яких документів не може бути підставою для відмови у задоволенні позову за обставин, коли право на пільгове зниження пенсійного віку підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3). Досягнувши 54-річного віку, 28.03.2019, позивач звернувся до Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Листом від 14.08.2019 №1518/02.9 Зарічненський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки відсутні умови зниження пенсійного віку згідно з зазначеною статтею та необхідний для призначення пенсії стаж роботи. Так, зазначено, що згідно з актом позапланової перевірки №91 від 14.05.2019 обґрунтованості видачі документів, наданих для призначення пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Локницькою сільською радою Зарічненського району надано довідку про періоди проживання на забрудненій території №618 від 23.05.2019 за період проживання з 22.01.1992 по даний час. Факт постійного проживання на території добровільного відселення становить 2 роки 6 місяців 26 днів. Згідно з актом позапланової перевірки №95 від 14.05.2019 достовірності документів про страховий стаж, наданих для призначення пенсії, страховий стаж становить 19 років 3 місяці 17 днів.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 55 цього Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 цієї частини передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи це особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Судом першої інстанції з`ясовано, що відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 . Згідно довідки Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області №170 від 01.03.2019 ОСОБА_1 дійсно постійно проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , яке відноситься до ІІІ зони радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС з 22.01.1992 по даний час, що ґрунтується на записах в погосподарській книзі №1 рахунок 49 (1991-1995 роки), рахунок 53 (1996-2000 роки), рахунок 45 (2001-2005 роки), рахунок 41 (2006-2010 роки), рахунок 56 (2011-2015 роки), рахунок 58 (2016-2020 роки) та з 26.10.1989 по теперішній час проживає без реєстрації в с.Нобель, що ґрунтується на показах свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно довідки Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області №307 від 05.03.2019, відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно постійно проживає в АДРЕСА_1 , яке відноситься до ІІІ зони радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС, з 26.10.1989 по даний час, а зареєстрований за вказаною адресою з 22.01.1992 по даний час.

Пенсійним органом не було взято до уваги вказані довідки, зокрема, щодо проживання позивача у АДРЕСА_1 з 1989 року по 22.01.1992, як такі, що суперечать даним акту позапланової перевірки обґрунтованості видачі документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №91 від 14.05.2019.

Згідно з даним актом у погосподарській книзі №1 Нобельської сільської ради за 1986-1990 роки на аркуші №52 (особовий рахунок 48) в списках членів сім`ї значиться ОСОБА_1 , у графі «Відмітка про членів сім`ї, зовсім вибувших із господарства» зазначено «Пінськ, 09.03.1985». У будинковій книзі №3 Нобельської сільської ради під порядковим номером 48 ОСОБА_1 в графі «Коли і звідки прибув» вказано « 22.01.1992, Пінськ, Брестська область». У висновках акту перевірки констатовано, що дані, зазначені, в довідці про факт реєстрації та проживання в зоні гарантованого (добровільного) відселення від 05.03.2019 за №307, наданій для призначення (перерахунку) пенсії на ім`я ОСОБА_1 не відповідають даним у первинних документах, які зберігаються в Локницькій сільській раді, у зв`язку з чим рекомендовано надати нову довідку про факт реєстрації та проживання ОСОБА_1 та зазначити дати вибуття та прибуття таку, які відповідають датам у первинних документах, наданим для перевірки .

Також судом першої інстанції встановлено, що в період з 24.02.1986 по 16.07.1986 позивач працював у Брестському ДСК Республіки Білорусь, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Суд першої інстанції вірно вважав, що докази, які наявні в матеріалах справи не підтверджують дотримання позивачем умов, визначених ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: що він за станом на 1 січня 1993 року прожив або відпрацював у цій зоні не менше 3 років, а отже позивач не має права на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Також, позивачу не встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку, оскільки така встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога про зобов`язання відповідача встановити факт поживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення (3 зона) з 26.10.1989 по 21.01.1992, не підлягає задоволенню, оскільки до повноважень пенсійних органів не віднесено встановлення фактів, в тому числі і факту проживання в зоні добровільного відселення (3 зона).

Згідно з архівною довідкою Зарічненської районного місцевого архіву від 25.06.2018 №475 в особових рахунках робітників колгоспу ім.Пархоменка за 1982-1983, 1985, 1989-1993 значиться ОСОБА_1 з 15.07.1982 по 05.04.1983, з 26.10.1989 по 30.03.1990, з 01.01.1991 по 31.12.1993. При цьому, вказано, що в 1982 році при встановленому мінімумі вихододнів 120 позивачем вироблено 133, в 1983 році при встановленому мінімумі вихододнів 150 вироблено 27, в 1985 році при встановленому мінімумі вихододнів 120 стоїть прочерк, в 1989 році при встановленому мінімумі вихододнів 120 вироблено 14, в 1990 році при встановленому мінімумі вихододнів 120 вироблено 61, в 1991 році при встановленому мінімумі вихододнів 220 вироблено 110. Згідно архівної довідки, виданої Зарічненським районним місцевим архівом 14.05.2019 за №474, в особових рахунках робітників колгоспу ім.Пархоменка за 1982-1983, 1985, 1989-1993 значиться ОСОБА_1 з 01.03.1991 по 31.12.1993. Так у таблиці у графі вироблено вихододнів за період з 1982 по 1990 включно стоять прочерки, та лише в 1991 році при встановленому мінімумі вихододнів 220 вироблено 110, в 1992 при встановленому мінімумі вихододнів 190 вироблено 283 та в 1993 при встановленому мінімумі вихододнів 190 вироблено 213.

Крім того, в акті №95 від 14.05.2019 позапланової перевірки достовірності про заробітну плату наданих для призначення пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» довідки про кількість вихододнів від 25.06.2018 №475 та від 20.02.2019 №175 вирішено вважати недійсними, оскільки дані зазначені в довідках не відповідають даним в первинних документах, які зберігаються в Зарічненському районному місцевому архіві Рівненської області.

Суд вірно вважав, що не зарахувавши в страховий стаж позивача періоди його роботи в колгоспі ім.Пархоменка з 15.07.1982 по 05.04.1983 та з 26.10.1989 по 30.03.1990, орган Пенсійного фонду не порушив його законні права та інтереси, при цьому, жодних інших документів, окрім як довідок Зарічненської районного місцевого архіву від 25.06.2018 №475 та від 14.05.2019 №474, позивачем до матеріалів справи не долучено.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року по справі № 460/2623/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Т. І. Шинкар
В. В. Гуляк