Справа № 301/2577/19
Суддя: Маркович І. І.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/2577/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

у складі:

головуючого - судді Марковича І.І.

при секретарі - Чийпеш А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста Іршавського РВ ГУДМС в Закарпатській області Черничко Івана Івановича про визнання протиправним і скасування рішення про примусове повернення з України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 04.11. 2019 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 25.10.2019 року Головним спеціалістом Іршавського РВ ГУДМС в Закарпатській області Черничко Іваном Івановичем було прийнято рішення, крім іншого, про:

- примусове повернення за межі України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його покинути територію України у термін до 19.11.2019 року;

- заборона в`їзду (напевно, в`їзду) в Україну строком на три роки.

Вважає, що рішення є незаконним і необгрунтованим, оскільки винесено із перевищенням повноважень.

Так, питання про примусове повернення з України іноземців та осіб без громадянства регулюється Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служба безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 і яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 р. за № 806/21119 .

Так, згідно п. 1 Розділу II інструкції рішення про примусове повернення до країни походження готує у двох примірниках посадова особа органу ДМС і затверджує начальник відповідного підрозділу.

Згідно п. З того самого розділу рішення про заборону подальшого в`їзду іноземця в Україну приймає ніхто інший як начальник органу ДМС.

Згідно п. 7 Положення про Державну міграційну службу України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360 ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Натомість, всупереч п. З Розділу II Інструкції та п. 7 Положення про ДМСУ рішення про заборону подальшого в`їзду було прийнято головним спеціалістом Іршавського РВ ГУ ДМС, який такими повноваженням не наділений і не міг приймати рішення, яке виходить за межі його функціональних повноважень.

По-друге, рішення про примусове повернення ОСОБА_2 22.07.1987, не відповідає Інструкції, оскільки Інструкція уповноважує посадових осіб приймати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни (п. 1 Розділу II Інструкції). Всупереч цьому, стосовно ОСОБА_3 прийнято рішення про «повернення за межі України», тобто прийнято рішення про його видворення за межі України, а таке рішення в силу ст. 288 КАС України може прийняти виключно суд, а не посадова особа підрозділу міграційної служби.

По-третє, саме рішення про примусове повернення не говорить, куди повертається ОСОБА_4 , адже Інструкція чітко вимагає вказати куди має бути примусово повернута особа: або до країни походження або до третьої країни. В цій частині рішення прийнято із порушенням Інструкції.

По-четверте, згідно п. 10 Розділу І Інструкції після оголошення іноземцю рішення про примусове повернення посадові особи з`ясовують у іноземця намір оскаржити згадане рішення. У разі висловлення іноземцем наміру оскаржити це рішення негайно повідомляється центр надання правової допомоги, якщо іноземець самостійно не уклав угоду з адвокатом.

Але всупереч даному порядку, у ОСОБА_2 ніхто не запитував, чи має він намір оскаржити рішення про його примусове повернення в суді, чим порушено порядок примусового повернення.

По-п`яте, Рішення про примусове повернення ОСОБА_2 не відповідає взірцю, який викладено у додатку №1 до Інструкції, оскільки його було складено без присутності двох понятих.

Вважає, що такими діями Відповідач порушив його право як іноземця в`їжджати на територію України та виїжджати за межі території України через державний кордон України, в зв`язку з чим просить або повністю скасувати рішення про примусове повернення або задовольнити частково і скасувати рішення в частині заборони в`їзду на територію України протягом трьох років.

Відповідач головний спеціаліст Іршавського РВ ГУДМС України в Закарпатській області Черничко І.І. подав відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позову на тій підставі, що оскаржуване рішення від 25.10. 2019 року прийняте з урахуванням та об`єктивним дослідженням усіх обставин справи і є правомірним, а вимоги позивача безпідставними та необгрунтованими.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про зміну позовних вимог в якій просить або визнати протиправним і повністю скасувати рішення №5 про примусове повернення з України громадянина республіки Молдова ОСОБА_2 від 25.10.2019 року, яке винесено головним спеціалістом Іршавського РВ ГУДМС України в Закарпатській області Черничко Іваном або задовольнити позовні вимоги частково, а саме: визнати протиправним і скасувати рішення №5 про примусове повернення з України громадянина республіки Молдова ОСОБА_2 від 25.10.2019 року, яке винесено головним спеціалістом Іршавського РВ ГУДМС України в Закарпатській області Черничко Іваном в частині заборони в`їзду Груя Петру на територію України протягом трьох років.

Сторони в судове засідання не з`явилися, а тому розгляд справи відбувся на підставі ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, 25.10.2019 року Головним спеціалістом Іршавського РВ ГУДМС в Закарпатській області Черничко Іваном Івановичем було прийнято рішення, крім іншого, про: «примусове повернення за межі України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його покинути територію України у термін до 19.11.2019 року та заборона в`їзду (напевно, в`їзду) в Україну строком на три роки.

Згідно пункту 7 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 (Далі - Закон №3773) - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на території, або тимчасово Частиною 1 статті 26 Конституції та статтею 3 Закону № 3773 визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України,- за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону № 3773 документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Згідно п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150 (далі Порядок) - іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в 'їзду з держав з безвізовим порядком в "їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Згідно статті 23 Закону №3773 нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Так, у ході здійснення заходів з міграційного контролю та підчас проведення операції «Мігрант» на території Іршавського району 24.10.2019 року виявлено громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевищив дозволений строк перебування в Україні, а саме перевищив дозволений строк на 81 день.

За порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме встановленого факту перебування іноземця на території України понад встановленого терміну, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час, або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері захисту державного кордону.

25 жовтня 2019 року Іршавським РВ ГУДМС України в Закарпатській області прийнято рішення про примусове повернення позивача з України із забороною в`їзду на територію України терміном на З роки

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого адміністративного суду України, а саме пункту 18 Постанови № 1 від 25.06.2009 року «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» - при вирішенні судами спорів про оскарження рішень про заборону в`їзду в Україну слід ураховувати, що застосування такої заборони визначене статтею 13 та частиною другою статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (3773-17 ). При цьому необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд.

Судам під час розгляду спорів про заборону в`їзду в Україну необхідно мати на увазі, що процедура заборони в`їзду в Україну не є прямим наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначені статтею 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" ( 3773-17 ).

Крім того, відповідно до частини другої статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" ( 3773-17 ) рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, дії яких порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.

Частина 2 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність свого рішення, в зв`язку з чим позов ОСОБА_1 є безпідставний і такий не підлягає до задоволення за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 77, 286, 271, 241, 244, 246, 251 КАС України, суд,-

Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до головного спеціаліста Іршавського РВ ГУДМС в Закарпатській області Черничко Івана Івановича про визнання протиправним і скасування рішення про примусове повернення з України відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. І. Маркович