Справа № 160/12680/19
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В., розглянувши у місті Дніпрі у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
17.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати призначену пенсію та нарахувати і виплатити пенсію на пільгових умовах за віком, відповідно до п. а) ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 21.11.2018 року по 11.05.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання вимог рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року у справі №160/1851/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було протиправно призначено позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №1 з 11.05.2019 року, тобто, з дати набранням чинності зазначеного рішення, замість призначення такої пенсії з часу досягнення віку останньою 47 років, а саме: з 21.11.2018 року. Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк, з дати отримання копії цієї ухвали, на подання відзиву на позовну заяву.
09.01.2020 року засобами телекомунікаційного зв`язку на електронну адресу адміністративного суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлені матеріали копії пенсійної справи ОСОБА_1 .
Разом з тим, 10.01.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог.
В обґрунтування своєї позиції суб`єктом владних повноважень зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року у справі №160/1851/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 з урахуванням оскаржуваних періодів та призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».. При цьому, означене рішення виконано з дати набрання їм законної сили, а саме з 11.05.2019 року. Таким чином, обставини, внаслідок яких позивач звернувся з позовом щодо порушення його прав, не є наслідком дій з боку управління, тому вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.05.2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, що підтверджується протоколом призначення пенсії, копія якого міститься в матеріалах справи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року в справі №160/1851/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено частково:

- визнано неправомірним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.01.2019 року №7 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за віком відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 б/н від 27.11.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, із прийняттям відповідного рішення, з урахуванням до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи з 24.07.1991 року по 31.07.2003 року на посаді лаборанта рентгеноспектрального аналізу лабораторії АСУТП 3-го-5-го розрядів, лаборанта рентгеноспектрального аналізу рентгеноспектральної лабораторії 5 розряду та період з 04.03.2007 року по 19.09.2007 року на посаді лаборанта рентгеноспектрального аналізу збагачувального виробництва рентгеноспектральної лабораторії 5 розряду, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків, наданих у цьому рішенні.

- в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру судових рішень, зазначене вище рішення набрало законної сили 11.05.2019 року.

20.06.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу позивача направлено лист №502/03-12/26, яким останню повідомлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року у справі №160/1851/19 відділом з питань призначення та перерахунків пенсії №5 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.05.2019 року (з дати набрання чинності рішення суду) з урахуванням стажу роботи в особливо шкідливих умовах за Списком №1 з 24.07.1991 року по 31.07.2003 року та з 04.03.2007 року по 19.09.2007 року.

Не погодившись з тим, що відповідачем призначена пенсія не з дати звернення позивача з письмовою заявою до відповідача про таке призначення, остання звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 23 ч. 1 Європейської Соціальної хартії (переглянутої) та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Аналогічні приписи містяться в ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року у справі №160/1851/19, про що свідчить лист суб`єкта владних повноважень від 20.06.2019 року №502/03-12/26.

Проте, спір між сторонами виник саме з дати призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року.

Як встановлено судом, позивач досягла 47 річного віку 21.11.2018 року.

З заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою 27.11.2018 року.

Частиною 1 ст. 83 Закону 1788-XII визначено, що пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку:

а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності;

б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 44 Закону №1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що особа, яка досягла визначеного законом віку для призначення пенсії, може звернутись до відповідного територіального відділу органу, що призначає пенсію, не раніше ніж за один місяць до досягнення такого віку. На підставі рішення суб`єкта владних повноважень, особі призначається пенсія з дня звернення останньої з письмовою заявою про призначення пенсії. Також, законодавством передбачено більш раннє призначення пенсії за віком, а саме: з дня, що настає за днем досягнення особою пенсійного віку. При цьому, така особа повинна звернутись до органу, що призначає пенсію не пізніше трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 27.11.2018 року, що не заперечується сторонами, тобто, в тримісячний термін після набуття особою 47 річного віку, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Отже, так як позивач досягнула визначеного законом віку для призначення пенсії 21.11.2018 року, то відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-ІV управління Пенсійного фонду України, повинно було призначити пенсію останній з 22.11.2018 року, тобто, з дня що настає за днем досягнення особою пенсійного віку.

При цьому, суд зазначає, що набрання законної сили судовим рішенням не є прямою підставою для визначення дати з якої призначається пенсія особі, так як така дата визначається положеннями Закону 1788-XII та Закону №1058-ІV.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно призначено пенсію ОСОБА_1 з 11.05.2019 року, а саме: з дати набрання чинності рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року у справі №160/1851/19.

Проте, в позовних вимогах позивачем заявлена дата, з якої остання вважає, що має право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 - 21.11.2018 року.

Відповідно до 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.п. 1-4 ч. 2 ст. 245КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на викладене вище, з метою належного способу захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне скоригувати означену вимогу та викласти її в наступній редакції:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене в листі від 20.06.2019 року № 50203/12/26, в частині призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1 відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11.05.2019 року, замість призначення такої пенсії з дня, що настає за днем досягнення особою пенсійного віку, тобто з 22.11.2018 року.

Стосовно вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати призначену пенсію та нарахувати і виплатити пенсію на пільгових умовах за віком, відповідно до п. а) ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 21.11.2018 року по 11.05.2019 року, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, згідно зі ч. 1ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Водночас, суд відмічає, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити реальне поновлення порушеного права.

Суд зазначає, що відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування.

Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (рішення Європейського суду з прав людини Олссон проти Швеції від 24.03.1988 року).

Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Також, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, що закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Оскільки процес перегляду заяв про призначення пенсії та винесення відповідного рішення може тривати безкінечно, то в цьому випадку єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача призначити позивачу таку пенсію.

Таке зобов`язання повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, який у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, з метою належного способу порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та викласти їх в наступній редакції:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22.11.2018 року, тобто, з дня, що настає за днем досягнення особою пенсійного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії за період з 22.11.2018 року по 11.05.2019 року.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 3 статті 139 КАС України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 384, 20 грн сплачений ОСОБА_1 при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції №0.0..1 від 12.12.2019 року підлягає стягненню з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладене в листі від 20.06.2019 року № 50203/12/26, в частині призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1 відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11.05.2019 року, замість призначення такої пенсії з дня, що настає за днем досягнення особою пенсійного віку, тобто з 22.11.2018 року

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22.11.2018 року, тобто, з дня, що настає за днем досягнення особою пенсійного віку;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 22.11.2018 року по 11.05.2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 384, 20 грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Горбалінський