Справа № 280/6328/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 лютого 2020 року Справа № 280/6328/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Туяк О.К., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; ),

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Управління, викладене у листі від 14.11.2019 №19224/05-3 про відмову у вжитті заходів щодо поверненні позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 3849,08 грн;

- зобов`язати Управління сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України м. Запоріжжя Запорізької області подання про повернення позивачу 3849,08 грн збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплаченого з операції купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією від 17.09.2019 №39216.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він вперше придбав у власність квартиру на підставі договору купівлі-продажу. Під час нотаріального посвідчення договору він сплатив збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% вартості нерухомого майна. Позивач вказує, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками даного збору відповідно до положень п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі Закон №400/97-ВР). У зв`язку з помилковою сплатою збору, позивач звернувся до Управління із заявою про повернення помилково сплачених платежів. Управління відмовило у поверненні сплачених коштів з посиланням на відсутність обґрунтованих причин. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки відповідачем не спростовано факту придбання житла вперше. При цьому відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості зокрема Управління встановити факт придбання квартири конкретною особою вперше не може ставитися в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами. Таким чином, позивач вважає, що Управління має вчинити дії щодо повернення йому помилково сплачених коштів. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 23.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

03.01.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№437), у якому відповідач зазначає, що на сьогодні в Україні не існує єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та, відповідно, органу, компетентного видавати довідки на підтвердження обставин первинного придбання житла. Наданий позивачем Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не є належним та допустимим доказом, оскільки свідчить лише про придбання квартири на певну дату. Зазначає, що Управління має доступ до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, проте зазначений реєстр не містить вичерпний перелік власників нерухомого майна, відповідно органи Пенсійного фонду не володіють вичерпною інформацією щодо осіб, які придбавають житло вперше. Вказує, що кошти від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування не включаються до бюджету Пенсійного фонду і, відповідно Пенсійний фонд не має права ними розпоряджатися. У зв`язку з цим просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

17.09.2019 між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири (далі - Договір), згідно з яким позивач придбав квартиру АДРЕСА_2 . Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М.

При нотаріальному посвідченні Договору позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% вартості нерухомого майна, що становить 3849,08 грн., що підтверджується копією квитанції від 17.09.2019.

24.10.2019 позивач звернувся до Управління із заявою, в якій вказав, що 17 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ним укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М., згідно з яким він прийняв у власність квартиру. Відповідно до квитанції №39216 від 17.09.2019 він сплатив збір з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна в сумі 3849,08 грн на рахунок УК у м. Запоріжжі. На підставі викладеного просить сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізької області подання про повернення йому сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання (купівлю-продаж) нерухомого майна в розмірі 3849,08 грн відповідно до квитанції №39216 від 17.09.2019.

Листом від 14.11.2019 № 19224/05-3 Управління повідомило позивача, що ним не зазначено законодавчо обґрунтованих причин для повернення збору.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за операцій купівлі-продажу нерухомого майна, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон № 400/97-ВР.

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону № 400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини першої статті 2 цього Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Частиною 1 статті 3 Закону № 400/97-ВР визначено, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору, визначені у частині другій цієї статті, сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону № 400/97-ВР платники збору, визначені пунктами 5-7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до загального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах: 10) для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - 1 відсоток від об`єкта оподаткування, визначеного пунктом 8 статті 2 цього Закону.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 р. № 1740 (далі Порядок №1740).

Згідно з абзацом 1 пункту 5-1 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналізуючи вищезазначені норми можна дійти висновку, що за загальним правилом громадянин, який придбає нерухоме майно, має обов`язок сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від його вартості. Для здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна громадянин зобов`язаний надати документальне підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Виключення з даного правила становлять випадки, коли нерухоме майно придбає громадянин, який придбає житло і перебуває у черзі на одержання житла, або якщо придбається житло вперше.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає Податковий кодекс України.

За змістом пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Пунктом 1.4 Податкового кодексу України визначено, що встановлення і скасування зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, їх розмірів та механізмів справляння здійснюються відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, норми Податкового кодексу України застосовуються до регулювання відносин в сфері справляння збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, окрім питань встановлення і скасування зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, їх розмірів та механізмів справляння, погашення зобов`язані з їх сплати.

Враховуючи, що підстави та порядок повернення помилково або надміру сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування нормами Закону № 400/97-ВР не врегульовані, до спірних правовідносин мають бути застосовані загальні норми Податкового кодексу України.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені визначені статтею 43 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України визначено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок № 787).

Відповідно до пункту 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв`язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Відповідно до пункту 5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили (абзац 1).

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (абзац 3).

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзац 5).

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі (абзац 8).

З матеріалів справи судом встановлено, що подана позивачем заява про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна в розмірі 3849,08 грн відповідно до квитанції №39216 від 17.09.2019 містила лише інформацію про факт сплати збору та прохання про його повернення, однак у заяві відсутні будь-які посилання на підстави для повернення, зокрема, у заяві не зазначено, що вимога про повернення сплачених коштів зумовлена тим, що житло придбавалось вперше.

Отже на момент розгляду заяви позивача Управління не було обізнано про підстави повернення коштів, на які позивач наразі посилається у позовній заяві, оскільки він про такі підстави не зазначав.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що надана Управлінням відмова у поверненні позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна з посиланням на те, що позивачем не зазначено законодавчо обґрунтованих причин для повернення збору, є правомірною.

Крім того, суд зазначає, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що за договором купівлі-продажу квартири від 17 вересня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М., ним придбавалось житло вперше.

При цьому, наданий позивачем Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №181360236 не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом на підтвердження вказаних обставин, оскільки, як встановлено судом, даний витяг був сформований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. під час оформлення правочину на виконання вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, та містить інформацію лише щодо вчиненого правочину.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 20.02.2020.

Суддя М.О. Семененко