Справа № 369/7994/19
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 369/7994/19 Суддя (судді) першої інстанції: Дубас Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Мельничука В.П., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Годованого Юрія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, за апеляційною скаргою Інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Годованого Юрія Володимировича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Годованого Юрія Володимировича (далі - відповідач, Інспектор Годований Ю.В.), третя особа на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Хмельницькій області (далі - третя особа, УПП в Хмельницькій області), в якому просив протиправною постанову від 12 червня 2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 131 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням штрафу в розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що справа про адміністративне правопорушення протиправно розглянута на місці зупинки транспортного засобу. Відповідачем не надано можливості позивачу скористатися своїми правами, передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у повному обсязі. Також відповідачем порушено вимоги статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій стверджує, що рішення суду не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості. Просить його скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а не за статтею 1311 цього Кодексу. Крім того, позивач не заперечує факту допущення інкримінованого йому правопорушення, оскільки серед наданих ним документів відсутнє погодження маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, з таких підстав.

Судом установлено, що 12 червня 2019 року відповідачем винесено оскаржувану постанову.

Зі змісту постанови вбачається, що 12 червня 2019 року о 23:07 на автомобільні дорозі Київ - Ковель - Ягодин позивач керував транспортним засобом марки DAF д.н.з. НОМЕР_1 із напівпричепом FRUEHAUP д.н.з. НОМЕР_2 - цистерною, неочищеною після перевезення дизельного палива без відповідного погодження дорожнього маршруту перевезення небезпечного вантажу, чим порушив пункт 22.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 1311 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з виявленням цього порушення, відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та уважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 131 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки наведена стаття втратила чинність на підставі Закону України від 24 вересня 2008 року №586-V.

Колегія суддів з наведеним висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, вона складена у звязку з виявленням відповідачем факту здійснення позивачем керування транспортним засобом з цистерною, неочищеною після перевезення дизельного палива без відповідного погодження дорожнього маршруту перевезення небезпечного вантажу, чим порушено пункт 22.5 Правил дорожнього руху України.

Наведеним пунктом Правил закріплено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами передбачена статтею 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Зокрема, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначення у постанові, яка є предметом оскарження, статті 1311 КУпАП, на переконання суду, є технічною помилкою, адже Кодекс ніколи не містив такої правової норми.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивача притягнуто до відповідальності за частиною 1 статті 131 КУпАП, колегія суддів вважає помилковим, оскільки у графі частина у оскаржуваній постанові будь-яка інформація відсутня, а стаття зазначена « 131-1».

Перевіряючи правомірність оскаржуваної постанови, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до пункта 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів.

Відповідно до частини 2 та 3статті 1 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» від 06 квітня 2000 року №1644-ІІІ небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин; небезпечні речовини - речовини, віднесені до таких класів: клас 1 - вибухові речовини та вироби; клас 2 - гази; клас 3 - легкозаймисті рідини; клас 4.1 - легкозаймисті тверді речовини; клас 4.2 - речовини, схильні до самозаймання; клас 4.3 - речовини, що виділяють легкозаймисті гази при стиканні з водою; клас 5.1 - речовини, що окислюють; клас 5.2 - органічні пероксиди; клас 6.1 - токсичні речовини; клас 6.2 - інфекційні речовини; клас 7 - радіоактивні матеріали; клас 8 - корозійні речовини; клас 9 - інші небезпечні речовини та вироби.

Статтею 20 цього Закону закріплено, що перевезення небезпечних вантажів допускається за наявності відповідно оформлених перевізних документів, перелік і порядок подання яких визначається нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність транспорту.

З метою забезпечення безпеки перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04 серпня 2018 року №656, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 вересня 2018 року за №1041/32493 «Про затвердження деяких нормативно-правових актів з питань дорожнього перевезення небезпечних вантажів», затверджено Порядок погодження та оформлення маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів (далі - Порядок).

Як закріплено у пункті 1 та 2 Правил, вони визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України.

Ці Правила розроблено з урахуванням вимог:

Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 року про внутрішні перевезення небезпечних вантажів;

додатків A, B до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів від 30 вересня 1957 року (далі - ДОПНВ).

Відповідно до пункта 7 Правил вантажі підвищеної небезпеки - небезпечні вантажі, що можуть бути використані не за призначенням, а в терористичних цілях та відповідно призвести до тяжких наслідків, зокрема масової загибелі людей або великих руйнувань. Перелік вантажів підвищеної небезпеки визначається згідно з главою 1.10 додатка A до ДОПНВ.

Тим часом, відповідачем ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані до апеляційної скарги не додано доказів на підтвердження того, що позивач здійснював перевезення небезпечного вантажу, яке потребувало погодження маршруту руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення.

Враховуючи наведе, колегія суддів приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню з наведених вище підстав.

Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення в частині.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 272, 286, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Годованого Юрія Володимировича задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2019 року змінити в частині підстав задоволення позову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити з підстав, викладених у постанові апеляційного суду.

У решті рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді В.П. Мельничук

Л.Т. Черпіцька