Справа № 826/13946/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Київ № 826/13946/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»

Волкова Олександра Юрійовича (01032, м. Київ, вул. Т. Шевченка, 35)

третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових

Стрільців, 17)

про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (далі - відповідач), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить:

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_1 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 81 000,00 грн., які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 .

Мотивуючи заявлені позовні вимоги представник позивача зазначив, що кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок отримувача переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта і не є набувачем цих коштів. Тобто, банк, виконуючи розрахунковий документ будь-якої юридичної особи, яка має рахунок в цьому банку, на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались, оскільки не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов`язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто від юридичної особи до фізичної особи, відповідно до вимог Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року. Отже, на думку представника позивача, операція з перерахування коштів на рахунки позивача не належить до правочинів, передбачених частиною 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які можуть бути перевірені Уповноваженою особою Фонду на предмет нікчемності.

Додатково представник позивача стверджував, що дія, спрямована на виконання правочину (переказ коштів) не може вважатись окремим правочином, оскільки правочином в даному випадку є відповідний договір, на підставі якого перераховуються кошти і саме з договору виникають, змінюються чи припиняються права і обов`язки; у свою чергу, перерахування коштів визначає виключно належне чи неналежне виконання умов відповідного правочину. При цьому, договір (правочин), на підставі якого здійснено переказ коштів відповідачем, нікчемним не визнавався. Оскільки, транзакція не є правочином, банк не є стороною переказу і набувачем коштів, то посилання на вимоги статті 216 Цивільного кодексу України як на підставу повернення банку коштів є неправомірним, адже зараховані на рахунки вкладника кошти банку не належать.

Крім того, представник позивача повідомив, що навіть допустивши будь-які правовідносини між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр») через Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», то і в даному випадку повернення вкладів позивачу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовано Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15 листопада 2016 року №5390, який набрав чинності з 19 листопада 2016 року, та яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності цим Законом, віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком було поінформовано особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов зазначив, що за договорами позики та договорами банківських рахунків позивач не набув статусу вкладника, оскільки грошові кошти позивача за договорами банком не залучались, що підтверджується умовами таких договорів. Крім того, представник відповідача наполягав на тому, що законодавець визначив, що саме залучені банком кошти прирівнюються до вкладу, однак кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, відтак такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже правовідносини між позивачами та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» не мають відношення до вкладу.

З огляду на викладене вище та відсутність клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Суд також враховує подані представником позивача клопотання про прискорення розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (банк) та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір №980-053-000000158 банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний», умовами якого передбачено, що банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку.

01 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (банк) укладено договір №980-053-000184034, умовами якого передбачено, що сторона-1 передає стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а сторона-2 зобов`язується повернути кошти стороні-1 та виплатити проценти в порядку та на умовах, встановлених цим договором. При цьому, сторона-2 приймає від сторони-1 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів - 5 000,00 грн., на 182 дні, тобто період з 01 лютого 2016 року по 01 серпня 2016 року під 32,92 % річних.

Додатковою угодою від 04 квітня 2016 року до договору №980-053-000184034 внесено зміни до умов договору, зокрема, в частині розміру суми коштів - 110 000,00 грн.

Того ж дня, між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно-Інвестиційний центр» укладено договір №980-053-000215861 тип договору «Капітал+» (інвестиційний) (з виплатою процентів щомісячно), зі змісту якого вбачається, що сторона-1 передає стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а сторона-2 зобов`язується повернути кошти стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що сума коштів складає 5 000,00 грн.; строк користування коштами не більше 182 днів; кошти передаються з дати укладення цього договору по 03 жовтня 2016 року; розмір процентів за користування коштами 31,68 % річних, що складає 25,5 % річних після утримання податку з таких процентів.

Умовами пункту 1.3 вказаного договору визначено, що днем надання суми коштів у власність (позику) стороні-2 вважається день зарахування суми коштів, зазначеної у підпункті 1 пункту 1.2 договору на поточний рахунок Товариства відповідно до умов цього договору.

Крім того, між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий центр» укладено договір №980-053-000230317 тип договору «Капітал+» (новий) (з виплатою процентів щомісячно), зі змісту якого вбачається, що сторона-1 передає стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а сторона-2 зобов`язується повернути кошти стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що сума коштів складає 76 000,00 грн.; строк користування коштами не більше 182 днів; кошти передаються з дати укладення цього договору по 27 жовтня 2016 року; розмір процентів за користування коштами 31,68 % річних, що складає 25,5 % річних після утримання податку з таких процентів.

Умовами пункту 1.3 вказаного договору визначено, що днем надання суми коштів у власність (позику) стороні-2 вважається день зарахування суми коштів, зазначеної у підпункті 1 пункту 1.2 договору на поточний рахунок Товариства відповідно до умов цього договору.

Наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №7035932 від 28 квітня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_1 перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» 76 000,00 грн., де в призначенні платежу вказано «перерахування залучених коштів згідно договору №980-053-000230317 від 28 квітня 2016 року».

Відповідно до довідки про стан рахунку № НОМЕР_1 за період з 19 травня 2016 року по 23 травня 2016 року вбачається, що 19 травня 2016 року позивачу оплачено:

- від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 52,25 грн. процентів по договору №980-053-000215861 від 04 квітня 2016 року; 5 000,00 грн. - повернено коштів згідно з договором №980-053-000215861 від 04 квітня 2016 року;

- від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 318, 59 грн. процентів по договору №980-053-000184034 від 04 квітня 2016 року; 1 059,11 грн. - оплата процентів по договору №980-053-000230317 від 28 квітня 2016 року; 76 000,00 грн. - повернення коштів згідно договором №980-053-000230317 від 28 квітня 2016 року, 110 000,00 грн. повернення коштів згідно договору №980-053-000184034 від 01 лютого 2016 року.

Листом від 03 липня 2018 року №03.07.18/08-вих уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» за результатами розгляду заяви про прирівняння до вкладника неплатоспроможного банку повідомила, що договір №980-053-000000158 від 29 квітня 2015 року укладено позивачем безпосередньо з ПАТ «Банк Михайлівський» (стандартний договір банківського вкладу), а відтак не відповідає вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» за своїм суб`єктним складом, адже укладений без участі банку як повіреного.

У зв`язку з наведеним, позивачу повідомлено про відсутність правових підстав для включення інформації про нього до Переліку рахунків, що якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» від 23 травня 2016 року №14/БТ, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» від 23 травня 2016 року №812, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова О.Ю. строком на 1 місяць з 23 травня 2016 року по 22 червня 2016 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду строк тимчасової адміністрації продовжено до 22 липня 2016 року та продовжено повноваження Уповноваженої Фонду на здійснення тимчасової адміністрації до 22 липня 2016 року включно.

У подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» від 12 липня 2016 року №124-рш, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 12 липня 2016 року №1213, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова О.Ю. з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01 вересня 2016 року №1702 повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкову Олександру Юрійовичу з 05 вересня 2016 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про включення його до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Незгода позивача із його відсутністю у Переліку вкладників зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодувань за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

Згідно з підпунктами 3 ,4 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI, вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник- фізична особа (крім фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Тобто, грошові кошти, які надходять в банк на банківський рахунок фізичної особи, відповідно до вказаних приписів є вкладом, а фізична особа, на банківський рахунок якої надійшли грошові кошти, є вкладником.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15 листопада 2016 року №1736-VIII розділ X Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про систему гарантування вкладів доповнено пунктом 15, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності цим Законом віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників.

З матеріалів справи вбачається, що договори, укладені між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», є договорами позики та регулюється статтями 1046-1053 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, у вказаних договорах не зазначено, що позивач був поінформований під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених Законом №4452-VI.

Також Додатком №1 до акта №2 від 01 червня 2016 року комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів), на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, підтверджується, що 11 листопада 2014 року між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір доручення №1, на виконання якого Банк, в якості повіреного, від імені Товариства укладав з фізичними особами (клієнтами) договори позики за встановленою формою та залучались кошти на рахунок Товариства, а отримані 19 травня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 16286 платіжних документів з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №…», у яких отримувачем платежу зазначена фізична особа-клієнт банку, є документами про повернення коштів по договорах позики, що були укладені банком в межах дії договору доручення.

Наявними матеріалами справи також підтверджується укладення договору доручення №2 від 01 квітня 2016 року, пунктом 1.2 якого передбачено можливість укладення (оформлення, в т.ч. підписання повіреним) договорів/додаткових угод про внесення змін в укладенні за посередництвом повіреного договори з клієнтами, що передбачають отримання/залучення довірителем грошових коштів у позику від клієнтів, згада на укладення яких надана довірителем.

При цьому, згідно з виписками по особовому рахунку позивача з 19 травня 2016 року кошти зараховані на його банківські рахунки в ПАТ «Банк Михайлівський», відкриті відповідно до договору банківського рахунку.

Беручи до уваги вказані обставини, суд прийшов до висновку, що відповідно до пункту 15 розділу X Перехідних та прикінцевих положень Закону №4452-VI грошові кошти за договорами, укладеними між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», та зараховані на банківський рахунок позивача 19 травня 2016 року, прирівнюються до вкладу.

Вищезазначеним спростовується твердження відповідача про те, що до вкладу прирівнюються лише кошти, залучені банком.

Згідно статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений статтею 27 Закону №4452-VI, згідно якою: уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (частина перша); уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак (частина друга); виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (частина третя).

Згідно з пунктом 6 розділу 11 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (далі - Положення) уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 5 до цього Положення; 3) переліки рахунків за формою, визначеною у додатку 6 до цього Положення: за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону. Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.

Пунктами 2, 3 Розділу IV Положення визначено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

З аналізу викладених норм слідує, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає декілька етапів, а саме: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру та його затвердження.

Як вбачається з письмових заперечень відповідача, позивача не включено до переліку вкладників у зв`язку із визнанням нікчемним переказу коштів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на його рахунок, що відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, який ґрунтується на результатах перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають вимогам нікчемності, наведеними в акті від 01 червня 2016 року № 2 з додатками №1 та №2 про відсутність коштів на рахунку Товариства станом на 19 травня 2016 року у сумі, необхідній для зарахування повернення позик фізичним особам.

В свою чергу, відсутність достатніх грошових коштів на рахунку Товариства обґрунтована тим, що грошові кошти у сумі 1 298 015 973 грн. 74 коп. як оплата за договором відступлення прав вимоги зараховані Банком на рахунок Товариства шляхом здійснення відповідних проводок в балансі. Оскільки такий спосіб зарахування умовами договору банківського рахунку, укладеного між Банком та Товариством, не передбачений, такі операції є нікчемними.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI правочин (у тому числі договір) є нікчемним у разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 38 Закону №4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

На думку суду, зарахування коштів на банківські рахунки позивача здійснено на виконання договорів банківського рахунку, укладених між позивачем і Банком, перевірка якого на предмет виявлення ознак нікчемності не здійснювалась.

Суд зауважує, що згідно приписів статті 38 Закону №4452-VI Фонд уповноважений здійснювати перевірку лише відносно правочинів (у тому числі договорів), укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину, при цьому відповідач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення позивачем порядку укладення чи виконання договору банківського рахунку.

Також відповідач не зазначає, які законодавчі норми порушені Банком при зарахуванні грошових коштів на банківський рахунок Товариства шляхом проводок у балансі, посилаючись лише на відсутність такого способу зарахування у договорі банківського рахунку №5802 від 19 серпня 2014 року, укладеному між Банком та Товариством.

Суд зазначає, що визнання нікчемним правочину не відміняє здійснення його фактичного виконання, тому не спростовує обставину щодо зарахування на банківський рахунок Товариства грошових коштів в оплату за договорами про відступлення прав вимоги.

Відтак, суд вважає, що відповідач не довів як відсутність коштів на рахунку Товариства, так і нікчемність операцій із зарахування коштів на банківські рахунки позивачів.

Статтею 26 Закону №4452-VI передбачено, що гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Тобто, не завжди грошові кошти, які є вкладом, підлягають компенсації за рахунок Фонду.

Такі випадки передбачені частиною четвертою статті 26 Закону №4452-VI, згідно з якою Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,- один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду. Вказаний перелік є вичерпним.

За встановлених обставин відповідачем не доведено наявності законних підстав, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону №4452-VI, для відмови позивачу у відшкодуванні коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Вказані обставини в сукупності дають підстави для висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до вимог статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 2, 3, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 263, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача ОСОБА_1 як вкладника Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів у розмірі 81 000,00 грн., які обліковуються на поточному рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (01032, місто Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 35, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук