Справа № 204/6740/19
Суддя: Мащук В. Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/6740/19
Провадження № 2-а/204/5/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Голушко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Синчук Івана Ігоровича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, суд

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Інспектора роти № 1 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Синчук Івана Ігоровича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови ЕАк № 1520210 від 14.09.2019 року.

При розгляді справи, судом залучено до участі в справі в якості третьої особи - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.09.2019 року о 16:40 інспектором патрульної поліції Синчук Іваном Ігоревичем було винесено постанову серії ЕАк № 1520210 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 455 гривень. У постанові зазначено, що позивач, нібито, 14.09.2019 року о 16:40 за адресою м. Дніпро, площа Троїцька, 1, керуючи ТЗ не виконав вимогу поліцейського, та не надав документи зазначені в п. 2.1 ПДР України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, чим порушив 2 розділ ПДР України.

Однак, 14.09.2019 року близько 16:30 години за адресою: вул. Шмідта буд. 2, напроти магазину АТБ, в крайній правій смузі, позивач рухався на автомобілі заднім ходом, з увімкненим аварійним сигналом, не створюючи іншим учасникам руху перешкод. У дзеркало заднього виду, побачив, що наближається автомобіль патрульної поліції, та зупинився, щоб не створювати перешкод. Автомобіль патрульної поліції, об`їхавши автомобіль позивача, зупинився з лівої сторони, та з відкритого вікна свого службового авто, працівники поліції почали розмовляти з позивачем у грубій формі, використовуючи нецензурну лайку, та погрожуючи мені фізичною розправою, та попросили від`їхати з цього місця.

Після розмови з поліцейськими, позивач, від`їхав, вийшов зі свого автомобіля та пішов до поліцейських, щоб дізнатися їхні прізвища та номери посвідчень, для подальшого оскарження їх дій. Після того як позивач попросив працівників поліції надати посвідчення, його звинуватили у порушенні правил дорожнього руху, звинуватили у порушенні п. 4 розділу 15 розділ Правил дорожнього руху, та почали вимагати документи. Коли позивач повідомив поліцейським, що хоче скористатися правовою допомогою, його затримали, та доставили до Дніпровського відділу поліції. Жодних правил дорожнього руху або Законів позивач не порушував, дії інспектора поліції вважає протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

В дане судове засідання позивач, представник позивача, не з`явилися. Через канцелярію суду представником позивача подано заяву про розгляд позовної заяви за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач - інспектор роти № 1 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Синчук Івана Ігоровича в судове засідання не з`явився.

В судове засідання, через канцелярію суду, відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Представник третьої особи - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, у наданих через канцелярію суду письмових поясненнях просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

Суд, вивчивши відзив на позовну заяву, письмові пояснення третьої особи, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що інспектором роти № 1 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Синчук Іваном Ігоровичем винесено постанову серії ЕАк № 1520210 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої 14.09.2019 року о 16.16 год., знаходячись на пл. Троїцька, 1 у м. Дніпро, водій ОСОБА_1 при розгляді справи не надав водійське посвідчення відповідної категорії власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1 ПДР. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (арк.с.14).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, органи Національної поліції мають правові підстави для контролю за дотриманням Правил дорожнього руху та в разі встановлення порушення цих правил, розглянути справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Отже, підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є будь-які фактичні дані, а саме докази.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вказана норма передбачає, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається доведення правомірності його дій та рішень.

Позивач стверджує, що не порушував правил дорожнього руху, та був неправомірно доставлений до відділу поліції. При цьому відповідач зазначає про здійснення позивачем адміністративного правопорушення, що надає підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Однак, оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду з прав людини, передбачено принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Отже, суб`єкт владних повноважень для підтвердження правомірності своїх дій та рішень повинен надати докази вчинення особою правопорушення.

Натомість, відсутність таких доказів покладається в основу спростування висновку про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Третьою особою було подано до суду відеозапис на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Під час дослідження в судовому засіданні вказаного відеозапису, судом встановлено, що на відеозаписі зафіксовано перебування ОСОБА_1 у відділі поліції, однак, не зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху, у зв`язку з яким останній був доставлений до відділу поліції.

Таким чином, наданий третьою особою відеозапис, досліджений судом, не може бути визнаний належним доказом, оскільки не містить підтвердження вчинення позивачем правопорушення.

Крім того в постанові серії АЕк №1520210 від 14.09.2019 року про притягнення особи до адміністративної відповідальності не зазначено технічний засіб, за допомогою якого було вчинена фіксація правопорушення.

Не зазначення в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності технічного запису, яким зафіксовано правопорушення перешкоджає притягненню порушника до адміністративної відповідальності, оскільки постанова серії АЕк №1520210 від 14.09.2019 року оформлена не у відповідності до норм КУПАП.

Так, в силу ст. 283 КУпАП, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинна містити технічний засіб яким здійснено фото або відеозапис.

Зокрема така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року, справа № 337/3389/16а.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зміст постанови про накладення адміністративного стягнення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Отже, можна дійти висновку, що суб`єкт владних повноважень діяв не у відповідності до норм КУпАП, що перешкоджає притягненню особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд критично ставиться до вказаного відеозапису, як до доказу, з огляду на те, що такий запис не є додатком до постанови про адміністративне правопорушення, та не підтверджує безпосередньо факту вчинення правопорушення.

Зокрема, у постанові про накладення адміністративного стягнення потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Слід зазначити, що бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак, порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, відповідач не довів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, суд бере до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять, що за висновком суду також ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення відповідачем.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з урахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, встановлених обставин по справі, суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 2, 244- 246,72,77,242,286,293,295, 371,382 КАС України, ст.ст. 251,280, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про Національну поліцію», суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Синчук Івана Ігоровича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови- задовольнити.

Постанову серія ЕАк № 1520210 від 14.09.2019 року, винесену Інспектором роти № 1 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Синчук Іваном Ігоровичем про накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Ю. Мащук