Справа № 1.380.2019.002896
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002896
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника відповідача Вінак Н.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом громадсько-благодійного фонду «Благочин» до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,
В судове засідання 11.02.2020 позивач/його представник не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання позивач повідомлявся, причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Представник відповідача просить суд розглянути справи без участі позивача. Суд на підставі частини п`ятої статті 205 КАС України ухвалив розглянути справу за відсутності позивача на підставі наявних у ній доказів.
Суд заслухав пояснення представника відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, та встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини:
громадсько-благодійний фонд «Благочин» зареєстрований як юридична особа 31.07.1998 з присвоєнням ідентифікаційного коду 25556922, що підтверджується відповідним записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10-11).
ГБФ «Благочин» за період з 2007-2010 рр. подавав розрахунки сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (додаток 23 до п. 11.11 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України), в яких відображено нарахування страхових внесків за відповідними розділами; звіти підписані керівником та засвідчені печаткою організації (а.с. 49-117).
Ця вимога була узгоджена з боржником та орган ПФУ неодноразово подавав її як виконавчий документ для примусового виконання органами ДВС.
В підготовчому засіданні, яке відбулося 16.07.2019, керівник фонду пояснив, що після накладення державним виконавцем арешту на транспортний засіб та вилучення у позивача, він 26.04.2019 повністю погасив заборгованість зі сплати страхових внесків, визначену у вимозі ПФУ №Ю-136.
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:
Відповідно до статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 №16/98-ВР одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. Згідно зі статтею 6 цих Основ страхувальниками за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням є роботодавці та застраховані особи. Страховиками є цільові страхові фонди, серед іншого - з пенсійного страхування.
Як визначено пунктом 7 розділ VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (набрав чинності 01.01.2011):
- стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється;
- на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-ІV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Серед іншого, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; платники страхових внесків, їх права та обов`язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками (стаття 5 Закону №1058-ІV).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1058-ІV:
- страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до пункту 1) частини першої статті 14 Закону №1058-ІV страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.
Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону (частина перша статті 15 Закону №1058-ІV).
Відповідно до частини другої статті 17 Закону №1058-ІV страхувальники зобов`язані:
- подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом (пункт 4);
- нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6).
Відповідно до частини другої статті 19 Закону №1058-ІV:
1. Страхові внески до солідарної системи нараховуються:
для роботодавця - на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності;
6. Страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.
Відповідно до приписів статті 20 Закону №1058-ІV:
- страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі (частина перша);
- обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга);
- страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків (частина п`ята, шоста);
- страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону є календарний місяць (частина шоста).
Згідно з частиною другою статті 106 Закону №1058-ІV суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.
Відповідно до пункту 2) частини дев`ятої статті 106 Закону №1058-ІV I виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.
Частиною п`ятнадцятою статті 106 Закону №1058-ІV визначено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
На реалізацію положень Закону №1058-ІV постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі Інструкція №21-1, текст наведено в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Інструкція №21-1 визначає процедуру добровільної участі осіб у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 9.1 розділу 9 «Фінансові санкції» Інструкції №21-1 до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.
Відповідно до пп. 9.3.2. пункту 9.3 розділу 9 Інструкції №21-1 фінансові санкції за порушення норм законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування накладаються на страхувальника відповідно до частини дев`ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення за формою згідно з додатком 14.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника.
Згідно з пунктом 10.1. розділу 10 «Порядок нарахування та погашення пені» Інструкції №21-1 на суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) та своєчасно не сплачені (не перераховані) фінансові санкції нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку сплати відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником включно.
Згідно з приписами пунктів 9.11 та 10.9 Інструкції №21-1 строки давності щодо стягнення штрафів та пені не застосовуються.
Оцінюючи доводи та аргументи сторін суд керується такими міркуваннями:
ГБФ «Благочин» в період 2007-2010 років відповідно до статей 14, 15, Закону №1058-ІV було платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як роботодавець (страхувальник).
01.01.2011 набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010, з дня набрання чинності цим Законом платники, зокрема, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, вважаються платниками єдиного внеску.
Відповідно до пункту 7 розділ VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за органами Пенсійного фонду України зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, та відповідних штрафних санкцій.
ГБФ «Благочин» за період 2007-2010 роки здійснювало нарахування страхових внесків, що відображено в поданих до територіального органу ПФУ розрахунках сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.49-117). Ці рахунки засвідчені підписом керівника ГБФ «Благочин» ОСОБА_1 П ОСОБА_2 В ОСОБА_2 та скріплені печаткою громадської організації.
У зв`язку із тривалою несплатою страхових внесків в страхувальника утворилася недоїмка; в 2013 році територіальний орган Пенсійного фонду сформував вимогу №Ю-136 від 26.11.2013 про сплату недоїмки зі страхових внесків (фінансових санкцій та пені).
Ця вимога як виконавчий документ кілька разів пред`являлася до примусового виконання органами ДВС, проте недоїмка зі сплати страхових внесків була погашена лише через шість років, 26.04.2019; ця обставина підтверджується відомостями картки особового рахунку страхувальника ГБФ « ОСОБА_3 » (а.с. 131-138) та визнана позивачем.
У зв`язку з надходженням від ГБФ «Благочин» коштів на сплату недоїмки по страхових внесків ГУ ПФУ у Львівській області відповідно до п. 2 частини дев`ятої статті 106 Закону №1058-ІV та норм пп. 9.3.2. пункту 9.3 розділу 9, пункту 10.1. розділу 10 Інструкції №21-1 та на підставі відомостей картки особового рахунку платника здійснило розрахунок фінансової санкції на нарахувало пеню за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків; за наслідками проведеного розрахунку прийняте оскаржене рішення №3 від 15.05.2019. Суд звірив розрахунок штрафної санкції, на підставі якого визначені суми штрафів та пені в оскарженому рішенні №3 від 15.05.2019 з даними картки особового рахунку страхувальника та не виявив розбіжностей. Суд враховує, що контролюючий орган правильно визначив розмір штрафу, застосувавши ставку 10% своєчасно не сплачених сум страхових внесків, а при обрахунку пені застосував визначену законом ставку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу; суд не виявив помилок при перевірці розрахунку фінансових санкцій та пені.
Встановлені судом фактичні обставини справи в їх сукупності свідчать про те, що контролюючий орган мав передбачені статтею 106 Закону №1058-ІV та розділом 9, 10 Інструкції №21-1 підстави для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.
При прийнятті рішення суд враховує, що Закон №1058-ІV прямо передбачає, що:
- обов`язок для страхувальників нараховувати, обчислювати і вчасно сплачувати та в повному обсязі страхові внески не залежить від фінансового стану платника страхових внесків;
- строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
Суд зауважує, що позивач не долучив до матеріалів справи будь-яких доказів на спростування наданих територіальним органом ПФУ відомостей картки особового рахунку страхувальника чи здійсненого розрахунку фінансових санкцій та пені.
З огляду на викладені вище нормативні положення Закону №1058-ІV ГУ ПФУ у Львівській області мало визначені законом фактичні підстави та повноваження для застосування фінансових санкцій та пені до платника страхових внесків, який 26.04.2019 погасив заборгованість зі страхових внесків за період 2007-2010 років.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ у Львівській області №3 від 15.05.2019 відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, викладеним в частині другій статті 2 КАС України. Водночас позовні вимоги ГБФ «Благочин» про скасування цього рішення є безпідставними та не підлягають до задоволення.
З огляду на висновок суду по суті позову, понесені позивачем судові витрати слід покласти на нього.
Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд
Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст виготовлений 21.02.2020.
Суддя Москаль Р.М.