Справа № 520/12026/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 р.Справа № 520/12026/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року по справі № 520/12026/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №-2038 від 30.06.2018 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 р. позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №-2038 від 30.06.2018 р. про сплату ОСОБА_1 земельного податку у розмірі 22477 грн. 52 коп. за 2018 р.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2019 р. апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року по справі № 520/12026/19 залишити без змін.

Під час апеляційного перегляду судового рішення судом не вирішувалось питання про судові витрати.

05.02.2020 р. до суду надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 в розмірі 5000,00 грн.

В підтвердження понесених витрат позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 14/09-2019 від 27.09.2019 р., додаткову угоду до нього № 1 від 11.11.2019 р., меморіальний ордер № @2PL928311 від 28.01.2020 р. на суму 5000,00 грн., акт виконаних робіт від 04.02.2020 р.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, заяву, докази по справі, зазначає наступне.

Згідно п.3 ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу , витраченого адвокатом , їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною .

Відповідна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року в справі № 816/2096/17.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2019 року позивач уклав з Адвокатським бюро "Олексія Романченко" Договір № 14/09-2019 про надання правничої допомоги (а.с. 58).

Згідно п.п. 6.1, 6.2 Договору за виконання доручень згідно даного Договору клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар. Розмір гонорару, порядок та умови його сплати визначаються у додатковій угоді до даного договору.

Згідно з п. 3 додаткової угоди до Договору № 1 від 27.09.2020 р. сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи даної справи у суді апеляційної інстанції становить 5000,00 грн. у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта.

Відповідно до п. 9 додаткової угоди № 1 надання адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді апеляційної інстанції включає: вивчення документів та матеріалів справи, вивчення рішення суду першої інстанції, підготовку та подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги або відзиву на неї, за необхідності підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснення суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених КАС України, які необхідні для розгляду справи (а.с. 59).

В заяві адвокат зазначає, про сплату позивачем 28.01.2020 р. гонорару в розмірі 5000грн. , що підтверджується меморіальним ордером від 28.01.2020 р. (а.с. 223).

У той же час позивач залишив поза своєю увагою, що матеріали справи, що розглядалася, не містять доказів на підтвердження кількості часу, витраченого на здійснення відповідних дій.

Колегія суддів зазначає, що умови договору, на підставі якого здійснено оплату за надані юридичні послуги, є неконкретизованими.

Акт виконаних робіт № 6 від 04.02.2020 р. містить визнання переліку наданих послуг, зокрема: підготовку та подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу; підготовку та подання до апеляційного суду заяви щодо понесених судових витрат на правничу допомогу ; підготовку та подання до апеляційного суду клопотання про долучення доказів (а.с. 226).

Детальний опис наданих послуг, із визначенням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг) до суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів, оцінюючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшла висновку про те, що наявні в матеріалах справи договір № 14/09-2019 від 27.09.2019 р. про надання правничої допомоги, додаткові угоди до нього, меморіальний ордер від 28.01.2020 року про сплату 5 000,00 грн., акт виконаних робіт № 6 від 04.02.2020 р. не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Також, представником позивача не надано до суду апеляційної інстанції детального опису робіт, виконаних адвокатом, який би свідчив про час витрачений адвокатом.

Тому зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. на думку колегії суддів, належним чином не обґрунтовані.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною щодо подібного питання у постанові від 26 вересня 2018 року по справі № 753/15683/15.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18.

При визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Колегія суддів, не заперечуючи можливість встановлення сторонами договору фіксованого розміру гонорару, тим не менше, вказує, що відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, а ч. 5 ст. 134 КАС України на суд покладено обов`язок надавати оцінку співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

При цьому, оскільки позивачем не зазначено кількості витраченого часу та вартості кожного виду робіт (послуг), які були проведені (надані) адвокатом в рамках надання правничої допомоги по даній справі, колегія суддів позбавлена можливості визначити розмір витрат на правничу допомогу в сумі, що відповідала б діям, фактично вчиненим адвокатом по наданню правничої допомоги Літвін А. О. в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, оскільки позивачем не доведено правомірності вимог про відшкодування суми в розмірі 5000,00 грн., колегія суддів вважає, що клопотання позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу у вказаному розмірі задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 КАС України додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 252, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 520/12026/19 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 24.02.2020 року