Справа № 200/14133/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 р. Справа№200/14133/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: визнання протиправним та скасування рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області від 10.07.2019 року, зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 період роботи за Списком № 1 з 11.01.1988 року по 03.05.1988 року, з 27.06.1988 року по 20.09.1994 року, з 03.05.1995 року по 03.11.1996 року, з 04.11.1996 року по 11.02.1988 року, з 24.05.2000 року по 29.12.2001 року, з 20.03.2000 року по 19.05.2000 року, з 24.05.2000 року по 29.12.2001 року, з 30.01.2002 року по 31.05.2005 року, з 11.01.2003 року по 28.12.2004 року, з 14.04.2015 року по 10.10.2016 року, зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 період служби в Радянській армії з 27.06.1988 року по 18.05.1990 року та період навчання у технікумі з 01.09.1984 року по 22.06.1988 року, зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з моменту подання заяви з 11 квітня 2019 року.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області від 10.07.2019 року, зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 період роботи за Списком № 1 з 11.01.1988 року по 03.05.1988 року, з 27.06.1988 року по 20.09.1994 року, з 03.05.1995 року по 03.11.1996 року, з 04.11.1996 року по 11.02.1988 року, з 24.05.2000 року по 29.12.2001 року, з 20.03.2000 року по 19.05.2000 року, з 24.05.2000 року по 29.12.2001 року, з 30.01.2002 року по 31.05.2005 року, з 11.01.2003 року по 28.12.2004 року, з 14.04.2015 року по 10.10.2016 року, зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 період служби в Радянській армії з 27.06.1988 року по 18.05.1990 року та період навчання у технікумі з 01.09.1984 року по 22.06.1988 року, зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з моменту подання заяви з 11 квітня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.04.2019 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначає, що відповідачем прийнято рішення від 10.07.2019 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач вказує на те, що згідно рішення до пільгового стажу за списку № 1 не зараховано періоди роботи: з 15.05.1987 року по 31.07.1987 року, з 11.01.1988 року по 03.05.1988 року, з 27.06.1988 року по 20.09.1994 року, з 03.05.1995 року по 03.141.1996 року, з 04.11.1996 року по 11.02.1998 року, з 12.02.1998 року по 06.01.2000 року, з 01.01.2001 року по 29.12.2001 року, з 01.01.2011 року по 30.03.2012 року, з 24.02.2014 року по 10.10.2016 року, однак, позивач вважає таке не зарахування протиправним, оскільки записами у трудовій книжці підтверджується пільговий характер робіт позивача. Позивач вважає, що не зарахування страхового стажу та до пільгового стажу за вищезазначені періоди та прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Крім того, позивач вказує на те, що відмовляючи у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу відповідач не врахував, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, про що свідчать відповідні довідки та записи у трудовій книжці.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що 10.04.2019 року позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 10.07.2019 року Марупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення про відмову у призначення пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Відповідач вказує на те, що період навчання з 01.09.1984 року по 22.06.1988 року, період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 27.06.1988 року по 18.05.1990 року зараховано до страхового стажу, отже в цій частині відсутній публічно - правовий спір. Відповідач зазначає, що до пільгового стажу не зараховано періоди: з 15.05.1987 року по 31.07.1987 року, оскільки посада позивача у трудовій книжці і спеціальність вказана в дипломі не збігаються; з 27.06.1988 року по 18.05.1990 року, оскільки в військовому квитку відсутні особистий підпис заявника, в запису в трудовій книжці відсутній запис про дату видачі військового квитка, що не відповідає вимогам п. 26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 20 червня 1974 року № 162; з 24.09.1990 року по 20.09.1994 року, з 03.05.1995 року по 01.06.1999 року, з 01.01.2001 року по 29.12.2001 року, з 01.01.2011 року по 29.12.2012 року, у зв`язку з ненаданням позивачем пільгових довідок та наказів по підприємствам про атестацію робочих місць, з 24.02.2014 року по 10.12.2016 року, у зв`язку з ненаданням позивачем пільгових довідок, наказу по підприємству про атестацію робочих місць та не сплатою єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. У зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу для призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем були вирішено відмовити позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що спірне рішення було прийнято у межах та у спосіб визначений чинним законодавством. Стосовно вимоги позивача про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 з моменту подання заяви з 11 квітня 2019 року, відповідач зазначає, що це є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень, та відповідно суд не вправі втручатися діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень. З огляду на викладене відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 17 лютого 2020 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 5, 7).

ОСОБА_1 був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме: з м. Сніжне Донецької області до АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 30 серпня 2018 року № 000506984 (а.с. 8).

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою № 1787 про призначення пенсії за віком, відповідно до п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 99).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи: копія трудової книжки НОМЕР_2 від 16.04.1991 року, копія трудової книжки НОМЕР_3 від 05.10.2018, копія диплому НОМЕР_4 від 22.06.1988 року, копію військового квитка НОМЕР_5 від 27.06.1988 року, довідка ТОВ «Співдружність» № 12 від 08.04.2019 року, копія паспорту та ідентифікаційного коду, витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1437-1 від 07.03.2018 року, довідку про взяття на облік ВПО № від 30.08.2018 року (а.с. 100).

Згідно розписки - повідомлення встановлено, що позивачу надавався додатковий строк до 11.07.2019 року для надання додаткових документів, а саме: пільгових довідок по списку № 1, довідки про фактичне проживання, заява ощадбанку (а.с. 100).

З зазначеної розписки - повідомлення видно, що позивачем зроблено запис про відсутність довідок, що підтверджують пільговий характер робіт, а також просив пільговий стаж роботи зарахувати по даним персоніфікованого обліку.

10 липня 2019 року Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах (а.с. 9-11).

Зі змісту рішення вбачається, що до страхового стажу не враховано період служби в Радянській армії з 27.06.1988 року по 18.05.1990 року, що складає 01 рік 10 місяців 22 дні, так як в військовому квітку відсутній особовий підпис заявника, що не відповідає вимогам п. 26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 20 червня 1974 року № 162. Довідка, що підтверджує період військової служби період військової служби, до управління не надавалась.

Згідно наданих документів та даних персоніфікованого обліку для призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливо врахувати до пільгового стажу за списком № 1 наступні періоди роботи: періоди роботи з 07.01.1999 року по 26.02.2000 року, з 30.01.2002 року по 28.12.2002 року, з 11.01.2003 року по 28.12.2004 року на посаді гірничого робітника підземного очисного вибою на підприємстві ВП «Шахта «Зоря» ДП «Сніжнеантрацит»; періоди роботи з 20.03.2000 року по 19.05.2000 року, з 24.05.2000 року по 31.12.2000 року на посаді гірничого робітника підземного очисного вибою на підприємстві ДП «Шахта «Ударник» ВО «Сніжнеантрацит»; періоди роботи з 13.07.2009 року по 148.02.2010 року, з 01.03.2010 року по 24.07.2010 року, з 01.08.2010 року по 25.08.2010 року, з 20.09.2010 року по 31.12.2010 року на посаді гірничого майстра на підприємстві ТОВ «Північне».

Таким чином на час звернення загальний страховий стаж гр. ОСОБА_1 складає 21 рік 08 місяців 29 днів, пільговий стаж відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 - 6 років 01 місяць 24 дні.

За таких обставин у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та необхідного пільгового стажу роботи відмовити гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі по тексту - Порядок № 637).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, з аналіз норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуваня» та Порядку № 383 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту статті 114 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документи, які можуть підтверджувати результати атестації робочого місця за умовами праці, є: наказ про підсумки атестації робочих місць за умовами праці, карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Верховний Суд у постановах від 23 січня 2018 року (справа № 732/2003/14), від 28 лютого 2018 року (справа № 604/328/17), від 14 травня 2019 року (справа № 756/8679/15-а), від 06 вересня 2018 року (справа № 599/1425/16-а), від 22 серпня 2019 року (справа № 607/2864/15-а) висловлювали правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Отже, суд приходить висновку, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а та Верховним Судом у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 592/7130/17.

Так, відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 встановлено, що позивач 18.05.1987 року прийнятий на Шахту «Зоря» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Торезантрацит» учнем гірника очисного забою на час проходження виробничої практики; 31.07.1987 року звільнений по закінченню виробничої практики; з 11.01.1988 року по 03.05.1988 року прийнятий до Ордену Леніна Шахта «Схід» гірничим майстром підземним на час проходження виробничої практики; з 27.06.1988 року по 18.05.1990 року проходження служби у лавах Радянської Армії; 24.09.1990 року прийнятий на Шахту «Зоря» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Торецькантрацит» гірником очисного забою 5 розряду; 20.09.1994 року звільнений за власним бажанням; 03.05.1995 року прийнятий на Шахту «Зоря» виробничого об`єднання по видобутку антрациту «Торецькантрацит» гірником очисного забою 5 розряду; 04.11.1996 року переведений гірником підземним 3 розряду; 12.02.1998 року переведений гірником очисного забою 5 розряду; 26.02.2000 року звільнений за власним бажанням; 20.03.2000 року прийнятий на Виробниче об`єднання «Сніжнеантрацит» Державне підприємство «Шахта «Ударник» гірником очисного забою підземним 5 розряду; 19.05.2000 року звільнений у зв`язку з закінченням строку договору; 24.05.2000 року прийнятий на Виробниче об`єднання «Сніжнеантрацит» Державне підприємство «Шахта «Ударник» гірником очисного забою підземним 5 розряду дільниці № 4; 01.06.2001 року переведений гірником очисного забою підземним 5 розряду дільниці № 2; 29.12.2001 року звільнений у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, невиконання умов договору; 30.01.2002 року прийнятий на Виробниче об`єднання «Сніжнеантрацит» Державне підприємство «Шахта «Зоря» гірником очисного забою 5 розряду; 01.06.2005 року переведений двірником у дитячий оздоровчий лагер; 02.09.2005 переведений електрослюсарем черговим по ремонту обладнання поверхні 4 розряду; 23.12.2005 року звільнений за власним бажанням; 02.016.2009 року прийнятий на роботу сторожем по трудовому договору № 9 від 02.06.2009, зареєстрованому у Сніжнянському центрі зайнятості; 30.06.2009 року звільнений за власним бажанням; 13.07.2009 року прийнятий до ТОВ «Північне» гірничим майстром дільниці по видобутку вугілля з повним робочим днем під землею; 25.08.2010 року звільнений за власним бажанням; 20.09.2010 року прийнятий до ТОВ «Північне» гірничим майстром дільниці по видобутку вугілля з повним робочим днем під землею; 30.03.2012 року звільнений за власним бажанням; 24.02.2014 року прийнятий до Технічної одиниці «Шахта «Ударник» Державного підприємства «Сніжнеантрацит» прийнятий гірником підземним 3 розряду дільниці ДПУ тимчасово на 2 місяці; 23.04.2014 року прийнятий гірником підземним 3 розряду дільниці ДПУ постійно; 04.06.2014 року переведений гірничим майстром підземним дільниці ДПУ; 24.02.2015 року переведений до технічної одиниці «Шахта «Зоря» Держаного підприємства «Сніжнеантрацит» учнем прохідника підземного дільниці ДПР відповідно до ст. 32 КЗпП України; 14.04.2015 року переведений прохідником 5 розряду; 10.10.2016 року звільнений у зв`язку з переходом на пенсію за віком (а.с. 12-22).

Суд звертає увагу, що Порядок № 383 застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Як встановлено з трудової книжки позивач у спірні періоди працював на посаді «гірника очисного забою», «гірничим майстром підземним», «гірником підземним».

Суд зазначає, що вищезазначені професії, за якими позивач працював у спірний період віднесені до Списків № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, які затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, Постановою Ради міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 24.03.1994 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року.

Отже, позивач у спірний період виконував роботи, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи те, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж відповідно до вимог чинного законодавства є трудова книжка, суд приходить висновку, що пільговий характер роботи позивача підтверджується наявними записами у копії трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

Таким чином посилання відповідача, як на підставу не зарахування періодів роботи до пільгового стажу, у зв`язку з не наданням позивачем пільгових довідок, є безпідставним, оскільки позивачем була надана трудова книжка належним чином оформлена.

Також суд звертає увагу, що позивачем до суду були надані довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 01-18-27/1413 від 31.08.2017 року, № 01-18-27/1413 від 31.08.2017 року, № 01-18-27/1413 від 31.08.2017 року, довідка про підземні спуски № 01-18-27/1419 від 31.08.2017 року, довідка про підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 5173/27 від 24.10.2018 року, № 5470/27 від 24.10.2018 року,, проте суд не приймає їх до розгляду, оскільки вони не були досліджені Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області.

Стосовно посилання відповідача на те, що позивач при зверненні до управління з заявою про призначення пенсії не надав накази про проведення атестації, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.7 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Як вбачається з розписко - повідомлення позивачу був наданий строк до 11.07.2019 року для надання додаткових документів, а саме: пільгових довідок по списку № 1, довідки про фактичне проживання, заява ощадбанку.

Тобто відповідач визначив перелік додаткових документів, які позивач повинен надати до управління, проте, про необхідність надання наказів про проведення атестації позивачу не повідомив.

До матеріалів справи позивачем долучено виписка з наказу Міністерства вугільної промисловості України Виробничого об`єднання «Торезантрацит» Шахта «Зоря» від 26.01.1995 року № 9 «Про пільгове пенсійне забезпечення», виписка з наказу Міністерства вугільної промисловості України Виробничого об`єднання «Сніжнеантрацит» Шахта «Зоря» від 11.02.2000 року № 179 «Про пільгове пенсійне забезпечення», виписка з наказу Міністерства палива та енергетика України ОП «Шахтауправління «Зоря-Північна», наказ Виробничого об`єднання «Сніжнеантрацит» Шахта «Ударник» від 04.04.2000 року № 144 «Про підтвердження права на пільгову пенсійне забезпечення по списку № 1» (а.с. 27-28, 31).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди з 11.01.1988 року по 03.05.1988 року на Шахті «Схід», з 24.09.1990 року по 20.09.1994 року, з 03.05.1995 року по 06.01.1999 року, з 29.12.2002 року по 10.01.2003 року, з 29.12.2004 року по 31.12.2004 року на Шахті «Зоря» Виробничого об`єднання «Торезантрацит», з 01.01.2001 року по 29.12.2001 року на шахті «Ударник» Виробничого об`єднання «Сніжнеантрацит».

Стосовно вимоги позивача зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 07.01.1999 року по 26.02.2000 року, з 20.03.2000 року по 19.05.2000 року, з 24.05.2000 року по 31.12.2000 року, з 30.01.2002 року по 28.12.2002 року, з 11.03.2003 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 28.12.2004 року, з 01.01.2005 року по 11.04.2005 року, 01.05.2005 року по 31.05.2005 року, суд зазначає, що зазначені періоди зараховано до пільгового стажу позивача, що підтверджується рішенням про відмову в призначенні пенсії від 10.07.2019 року та розрахунком стажу, наданого відповідачем до суду (а.с. 95, 96).

Стосовно вимоги позивача зарахувати до пільгового стажу період з 14.04.2015 року по 10.10.2016 року на Технічній одиниці «Шахта «Ударник» ДП «Сніжнеантрацит», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч. 2 п. 1 ст. 26 зазначеного Закону починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 25 років при призначенні пенсії в період за з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Пунктом 1 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-IV).

Згідно ст. 1 Закону № 1058-IV:

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV зазначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку […] і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до п. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, при розгляді заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах органи Пенсійного фонду України мають не лише встановити факт зайнятості особи повний робочий день на певних (визначених нормативно-правовими актами) роботах (посадах), а й встановити ту обставину, що під час зайнятості на зазначених посадах заявник був застрахованою особою, за яку щомісяця сплачувались страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (мав страховий стаж).

Згідно ч. 2 зазначеної статті Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З трудової книжки позивача встановлено, що у період з 24.02.2014 року по 10.10.2016 року позивач працював на Шахті «Ударник» ДП «Сніжнеантрацит».

Суд зазначає, що Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Тобто, з 14.04.2014 року на території Донецької та Луганської областях розпочато проведення антитерористичної операції.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, що ДП «Сніжнеантрацит» () зареєстровано за адресою: м. Сніжне, вул. Леніна, буд. 32.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р місто Донецьк включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд вважає за доцільне страховий та пільговий стаж обчислювати за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до виписки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування "Індивідуальні відомості про застраховану особу" (Форма ОК-5) встановлено, що позивачу у період роботи на Шахті «Ударник» ДП «Сніжнеантрацит» з лютого 2014 року по січень 2015 року нараховувалась заробітна плата, з липня 2014 року по січень 2015 року єдиний внесок підприємством за позивача не сплачувався (а.с. 121-124).

Крім того, згідно Індивідуальних відомостях про застраховану особу підприємством визначено спецстаж позивача за період з лютого 2014 року по січень 2015 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про необхідність зарахування до пільгового стажу позивача період роботи на Шахті «Ударник» ДП «Сніжнеантрацит» з лютого 2014 року по січень 2015 року згідно відомостей по спецстажу визначеному у Індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Стосовно вимоги позивача зарахувати до страхового та пільгового стажу строк проходження служби в лавах Радянської Армії, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. «в» абз. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Приписами статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно п.п. «к» п. 109 постанова Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03.08.1972 року № 590 (яка діяла в період служби позивача), крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в встановленому порядку.

Тобто п. 109 Постанови № 590 надає право особи на зарахування періоду військової служби у лавах Збройних сил СРСР до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 та військового квитка НОМЕР_7 встановлено, що позивач у період з 27.06.1988 року по 18.05.1990 року проходив службу в лавах Радянської Армії.

Згідно розрахунку стажу встановлено, що період проходження службу в лавах Радянської Армії з 27.06.1988 року по 18.05.1990 року зараховано до страхового стажу.

Суд зазначає, що відповідно до вимог законодавства відповідач зобов`язаний зарахувати до пільгового стажу період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 27.06.1988 року по 18.05.1990 року, оскільки до призиву та після службу працював за професією, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Стосовно вимоги позивача зарахувати до стажу період навчання в Сніжнянському гірничому технікуму з 01.09.1984 року по 22.06.1988 року, суд зазначає наступне.

Стаття 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Згідно пункту д) абзаца 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до п. 8 Порядку № 637, час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання. При відсутності у таких документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.

Таким чином, зі вказаного Порядку убачається, що при відсутності у дипломі особи відомостей часу навчання, приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.

Так, у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 відсутня запис щодо періодів навчання позивача.

Відповідно до Диплому серії МТ -І № 332518, позивач у 1988 році вступив до Сніжнянського гірничого технікуму та Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 22 червня 1988 року йому присвоєно кваліфікацію гірничого техніка (а.с. 39).

Суд зазначає, що у дипломі позивача відсутні відомості щодо форми навчання та періоду навчання, на підтвердження періоду навчання у вищому навчальному закладі, тому у відповідача не було законних підстав для врахування зазначеного періоду до пільгового стажу.

Крім того, згідно розрахунку стажу встановлено, що період навчання з 01.09.1984 року по 22.06.1988 року зараховано до страхового стажу, отже з огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Проаналізувавши матеріали справи, суд зазначає, що спірне рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком від 10 липня 2019 року, спірне рішення про відмову в призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії.

Стосовно вимоги позивача зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах з моменту подання заяви з 11 квітня 2019 року, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню у спосіб зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного Фонду України повторно розглянути заяву № 1787 ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11 квітня 2019 року з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині визнання протиправним та скасування рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області від 10.07.2019 року, зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.01.1988 року по 03.05.1988 року, з 27.06.1988 року по 18.05.1990 року, з 24.09.1990 року по 20.09.1994 року, з 03.05.1995 року по 06.01.1999 року, з 29.12.2002 року по 10.01.2003 року, з 29.12.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2001 року по 29.12.2001 року, з 24.02.2014 року по 31 січня 2015 року, зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області повторно розглянути заяву № 1787 ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11 квітня 2019 року з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області від 10.07.2019 року, зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 період роботи за Списком № 1 з 11.01.1988 року по 03.05.1988 року, з 27.06.1988 року по 20.09.1994 року, з 03.05.1995 року по 03.11.1996 року, з 04.11.1996 року по 11.02.1988 року, з 24.05.2000 року по 29.12.2001 року, з 20.03.2000 року по 19.05.2000 року, з 24.05.2000 року по 29.12.2001 року, з 30.01.2002 року по 31.05.2005 року, з 11.01.2003 року по 28.12.2004 року, з 14.04.2015 року по 10.10.2016 року, зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 період служби в Радянській армії з 27.06.1988 року по 18.05.1990 року та період навчання у технікумі з 01.09.1984 року по 22.06.1988 року, зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з моменту подання заяви з 11 квітня 2019 року - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області від 10.07.2019 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 11.01.1988 року по 03.05.1988 року, з 27.06.1988 року по 18.05.1990 року, з 24.09.1990 року по 20.09.1994 року, з 03.05.1995 року по 06.01.1999 року, з 29.12.2002 року по 10.01.2003 року, з 29.12.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.01.2001 року по 29.12.2001 року, з 24.02.2014 року по 31 січня 2015 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву № 1787 ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11 квітня 2019 року з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Зелінського, 27а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548, ) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 20 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська