Справа № 120/203/20-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань відводу судді

м. Вінниця

21 лютого 2020 р. Справа № 120/203/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (іден. номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області в особі Ліквідаційної комісії УМВС у Вінницькій області (, вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21100) про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (іден. номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області в особі Ліквідаційної комісії УМВС у Вінницькій області (, вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21100) про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 24.01.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20.02.2020 року позивачем подано заяву про відвід головуючому судді Дмитришеній Р.М. через канцелярію суду. В обґрунтування письмової заяви вказано, що відповідно до вимог статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. На думку позивача, зі змісту ухвали суду від 24.01.2020 року вбачається, що судом відкрито провадження лише за однією із позовних вимог, а саме про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку (надбавка за роботу в умовах режимних обмежень) при звільнені. Однак, згідно із поданою позовною заявою позивачем також заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, за якою провадження відкрито не було. Наведені обставини викликають у позивача сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Дмитришеної Р.М. при розгляді даної адміністративної справи.

Відповідно до ухвали суду від 20.02.2020 року дану справу передано для вирішення питання про відвід в порядку ст. 31 КАС України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід судді визначено суддю Бошкову Ю.М.

Згідно із ч. 8 ст. 40 КАС України розгляд даного питання здійснюється в порядку письмового провадження.

Оцінивши доводи заяви про відвід судді у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, ч. 4 ст. 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно, думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Схожа позиція висловлена й Радою суддів України у рішенні від 07.09.2017 року №46, в пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

Аналізуючи підстави заявленої заяви про відвід, суд зазначає, що незгода позивача із процесуальними рішеннями суду та діями судді в справі, є формою реалізації процесуальних та позапроцесуальних прав сторони. Відтак, сумнів у неупередженості судді у зв`язку із вчиненням процесуальних дій та прийняття рішень у справі, не є чинником, що може свідчити про упередженість та необ`єктивності суду.

Крім того, при вирішенні питання про відвід судді, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" від 17.07.1997 року, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п. п. 103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 року, "для того, щоб встановити, чи може суд вважатися "незалежним" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції, слід звернути увагу на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки, поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності".

Водночас, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії".

Суд наголошує, що при вирішенні того, чи є у цій конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що суддя може бути небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та п. 58 рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" від 07.08.1996 року).

Наведені ж позивачем мотиви для відводу, які полягають у тому що, суддя ОСОБА_2 ухвалою суду від 24.01.2020 року відкрила провадження лише за однією із позовних вимог, а саме про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку (надбавка за роботу в умовах режимних обмежень) при звільнені, однак, згідно із поданою позовною заявою позивачем також заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, за якою провадження відкрито не було, на думку суду, є непогодження позивача з процесуальними рішеннями головуючого судді при розгляді справи.

Як зазначалося, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Тому, для відведення судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Водночас, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Із урахуванням практики Європейського суду з прав людини, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування упередженості, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Проаналізувавши викладені в заяві про відвід доводи, суд дійшов висновку про те, що заява не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь судді Дмитришеної Р.М. у розгляді цієї справи, відповідно до статті 36 КАС України, а доводи заяви та зазначені у ній міркування зводяться до припущень заявника та не доводять наявності обставин, які викликали б сумнів у неупередженості або об`єктивності зазначеної судді при розгляді даної справи.

З урахуванням зазначеного, обґрунтованих підстав до задоволення заяви про відвід немає.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 36-40, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви про відвід судді Дмитришеної Р.М. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ст. 256 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна