Справа № 946/8734/19
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/8734/19
Провадження № 2-а/946/37/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про завершення виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

04.12.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила визнати протиправною та скасувати постанову управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14.12.2018 року про завершення виконавчого провадження № 53029645.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходився на виконанні виконавчий лист по справі № 2 - а - 1595/11 виданий 30.08.2016 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, що передбачені ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, 22 серпня 2010 року з урахуванням раніше виплачених сум за вказаний період ВП № 53029645.

14.12.2018 року відповідачем було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, але відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області помилково направив виконавчий лист не на адресу стягувача, а на адресу суду. В свою чергу стягувач будь - яких документів не отримував. 20.11.2019 року позивач отримала у суді копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчий лист.

Також, як зазначено позивачем в позові, зі змісту оскаржувальної постанови вбачається, що державний виконавець під час її ухвалення керувався п. 11 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий документ повертається стягувачу, якщо запроваджено тимчасову адміністрацію банку - боржника, крім рішень немайнового характеру), що скоріше за все є помилкою, а малось на увазі п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону). Зазначене також підтверджується відміткою державного виконавця на виконавчому листі 14.12.2018 року завершено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39. Отже лише 20.11.2019 року стягувачу стало відомо, що виконавче провадження закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

А тому, позивач вважає що оскаржувальна постанова є незаконною та передчасною, оскільки виплата заборгованості по пенсії позивачу хоча й нарахована, проте так і не сплачена, тому спірна постанова про повернення виконавчого документа стягувачу підлягає скасуванню, оскільки рішення суду не виконано, а тому відсутні правові підстави для повернення виконавчого документа.

Ухвалою Ізмаїлського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2019 року відкрито позовне провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про завершення виконавчого провадження

Ухвалою Ізмаїлського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 року замінено у адміністративній справі первісного відповідача - управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на належного відповідача - управління державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності.

Представник відповідача управління державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв.

Крім цього, жодних відзивів на зазначену позовну заяву від представника відповідача управління державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду на день розгляду справи не надходило.

Разом з цим, судом не знайдено правових підстав для відкладення судового засідання чи оголошення у ньому перерви, з огляду на скорочений строк розгляду такого роду адміністративних справ (ст. 287 КАС України), тим більш, що провадження у справі відкрито 9 грудня 2019 року.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.06.2011 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл Одеської області про зобов`язання здійснити перерахунок, призначення та виплату недоотриманих сум пенсії по інвалідності. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл Одеської області у відмові перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, що передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22 серпня 2010 року по 01 червня 2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум за вказаний період. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїл Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, що передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, з 22 серпня 2010 року по 01 червня 2011 року, з урахуванням раніше виплачених сум за вказаний період. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2014 року постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.06.2011 року змінено та включено в резолютивну частину другого та третього абзацу кінцеву дату «01 червня 2011 року».

30.08.2016 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області по адміністративній справі № 2- а- 1595/11 було видано виконавчий лист.

14.12.2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенком С.Б. було винесено постанову серії ВП № 53029645 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Як зазначено старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенком С.Б. в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, боржник рішення суду не виконав незважаючи на попередження державного виконавця про кримінальну відповідальність. Державним виконавцем згідно із вимогами статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. та 10200,00 грн., державним виконавцем направлено повідомлення про вчинення злочину боржником на адресу ГУНП в Одеській області. Виконати рішення суду без участі боржника неможливо.

Станом на дату прийняття спірної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу докази нарахування і виплати пенсії позивачу за вказаний період, у виконання вищевказаного виконавчого листа, надані не були.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються сторонами.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 N 1404-VIII (далі - Закон 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до вищезазначеного Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону 1404).

Водночас, на підставі ч.ч. 1, 3, 5 ст. 18 Закону 1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має діяти в інтересах стягувача неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту отримання відповідної заяви стягувача (ч. 1 ст. 26 Закону 1404) та закінчується, в тому числі, фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9, ч. 1 ст. 39 Закону 1404).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону 1404, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Як вбачається з матеріалів справи та приймаючи до уваги, що суду не надані жодних доказів фактичного та повного виконання рішення суду щодо відновлення нарахування і виплати заборгованості по пенсії згідно виконавчому листу від 30.08.2016 року у справі N 2-а-1595/11, наведений виконавчий документ не можливо вважати виконаним на день прийняття спірної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 14.12.2018 року.

Так, ст. 63 Закону 1404 визначає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження вчинення дій відповідно до цієї статті Закону.

Таким чином, відповідачем спірна постанова прийнята передчасно і без належних правових підстав, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про завершення виконавчого провадження -задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14.12.2018 року про завершення виконавчого провадження ВП № 53029645.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 21 лютого 2020 року.

Суддя: О.О.Бурнусус