Справа № 300/2441/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2020 р. справа № 300/2441/19

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 31250,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області(надалі, також - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі, також - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу в сумі 31250,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення податкового обов`язку встановленого підпунктом 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України не сплатив податковий борг загальною сумою 31250,00 грн., який виник внаслідок не виконання узгоджених податкових зобов`язань з транспортного податку з фізичних осіб, згідно довідки про наявність податкового боргу за відповідачем.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2019 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачу з дня вручення цієї ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, і подання всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Однак, своїм правом на подання відзиву чи інших письмових доказів відповідач не скористався.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановив наступне.

Фізична особа - ОСОБА_1 є платником податків та зборів, передбачених законодавством, в тому числі транспортного податку з фізичних осіб, так як є власником транспортного засобу.

Відповідачем допущено утворення податкового боргу загальною сумою 31250,00 грн, що виник в результаті несплати грошових зобов`язань з транспортного податку фізичних осіб. Суми невиконаних відповідачем вищезазначених грошових зобов`язань підтверджуються довідкою про борг за платежами фізичної особи ОСОБА_1 станом на 09.09.2019 (а.с.7) та обліковими картками платника податку ОСОБА_1 (а.с.9-11).

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Стаття 8 Податкового кодексу України визначає види податків та зборів.

Так, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1).

Згідно пункту 8.3 статті 8 Податкового кодексу України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.п.267.1.1. ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування. Пунктом 267.4. статті 267 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Так, згідно з пп. 267.6.2 п.267.2 ст. 267 ПК України контролюючим органом за місцем реєстрації об`єкта оподаткування сформовано податкові повідомлення - рішення форми «Ф» №0-0908 від 29.12.2018 року на суму 6520,00 грн за податковий період 2018 року та №0-0908 від 28.02.2019 року на суму 25000,0 грн за податковий період 2019 року. Податкові повідомлення-рішення за встановленим статтею 58 ПК України порядком надіслано платникові, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.8, 9, 10).

Термін оплати транспортного податку фізичними особами згідно з п.п.267.8.1 п.267.8. ст.267 ПК України становить 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. проте Відповідачем не здійснено оплати узгодженої суми податкового зобов`язання у визначений законодавством строк, що призвело до набуття зобов`язанням статусу податкового боргу.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у випадку, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Так, на виконання даної норми закону платникові за встановленим Кодексом порядком надіслано податкові вимоги форми «Ф» за №179684-52 від 20.05.2019 року, яку відповідач залишив без реагування.

Якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) - п.59.5 ст. 59 Кодексу.

Обчислення суми податку з об`єкта оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (пп. 267.6.1. п. 267.6 ст. 267 ПК України), а платник податку несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановлену Кодексом (п. 54.5 ст 54 ПК України), однак відповідачем не виконано вимоги ПК України.

Суд зазначає, що відповідачем податкові зазначені повідомлення-рішення не оскаржені, тому, у відповідності до норм Податкового кодексу України, вважаються узгодженими.

Відповідно до ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Оскільки відповідачем порушено вимоги п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, внаслідок чого до бюджету не надійшли кошти за зобов`язаннями на загальну суму 31250,00 грн, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення заборгованості в судовому порядку за рахунок коштів боржника.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати транспортного податку з фізичних осіб становить 31250,00 грн.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано. Судом таких обставин не встановлено.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 вказаного Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума - 31250,00 грн., являється податковим боргом відповідача, що виник в результаті несплати місцевого податку та підлягає стягненню у відповідності до статті 10 Податкового кодексу України до відповідного місцевого бюджету Івано-Франківської області.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями, 241-246, 255, 295, 297 підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в дохід бюджету податковий борг в сумі 31250 (тридцять одну тисячу двісті п`ятдесят ) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене удень його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суд.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.