Справа № 1.380.2019.004904
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.004904
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника позивача Богданова О.В.,

представника відповідачів Гавриляка Р.А.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Заміська оселя» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Заміська оселя» (81131, Львівська обл., Пустомитівський район, с.Солонка, вул.Промислова, буд. №10) до Головного управління ДФС у Львівській області (7003, м.Львів, вул.Стрийська, 35), із вимогами:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Львівській області №1442 від 10.12.2018 року про анулювання реєстрації платника ПДВ;

-зобов`язати Головне управління ДФС у Львівській області зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Заміська оселя» від 03.12.2018 року №1 на суму 1200000,00 грн., в тому числі ПДВ 200000,00 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення контролюючого органу №1442 від 10.12.2019 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТзОВ «Заміська оселя». Зокрема, позивач посилається на відсутність чіткої підстави для прийняття оскаржуваного рішення контролюючим органом та відсутність документального підтвердження зазначених у ньому обставин, а саме - невизначеність у рішенні контролюючого органу підстав анулювання реєстрації платника ПДВ, зокрема, на наявність двох окремих підстав: 1)неподання платником податку на додану вартість декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців; 2)та/або подання такої декларації з податку на додану вартість з показниками про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту. Окрім того, позивач наголошує на неотриманні оскаржуваного рішення, що є самостійною підставою для його скасування.

Ухвалою судді від 23.10.2019 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

12.11.2019 року представник ГУ ДФС у Львівській області подав до суду відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. У відзиві вказано, що рішення №1442 від 10.12.2018 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість є законним, оскільки платник податків протягом 12 послідовних податкових місяців подавав/не подавав контролюючому органу декларації з податку на додану вартість, що свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

26.12.2019 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

Протокольною ухвалою суду від 09.01.2020 року було задоволено клопотання представника відповідача та здійснено заміну відповідача Головного управління ДФС у Львівській області на належного Головне управління ДПС у Львівській області.

Окрім того, протокольною ухвалою суду від 23.01.2020 року залучено до участі у справі другого відповідача Державну податкову службу України.

30.01.2020 року представник Державної податкової служби України подав до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 06.02.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити з підстав, що викладені у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позову, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Позивач - ТзОВ «Заміська оселя» є юридичною особою за законодавством України, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В період з 01.10.2017 року по 10.12.2018 року позивач був зареєстрований платником податку на додану вартість.

10.12.2018 року відповідачем 1 прийнято рішення №1442, яким анульовано позивачеві реєстрацію платника податку на додану вартість, у зв`язку з неподанням та/або поданням контролюючому органу декларацій з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, протягом 12 послідовних податкових місяців та відповідно до п.п.«г» п.184.1 ст.184 ПК України.

Матеріалами справи стверджується, що вказане рішення направлялось на адресу позивача: АДРЕСА_1 . Поштове відправлення повернулося відправнику 09.02.2019 року із відміткою відділення поштового зв`язку «повернення за закінченням терміну зберігання».

Разом з тим, вказана обставина не вплинула на можливість оскарження рішення.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, звернувся до суду з означеним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1 статті 19 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують функції щодо контролю за своєчасністю подання платниками податків передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

В силу пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України з метою виконання своїх функцій контролюючі органі мають право отримувати від платників інформацію щодо здійснення господарської діяльності, одержувати від суб`єктів господарювання і державних органів та установ первинні документи, користуватися інформаційними базами даних, запитувати та вивчати відомості, статистичну та іншу звітність, проводити аналіз управління ризиками тощо.

Процедура анулювання реєстрації платника податку на додану вартість регулюється розділом V Податкового кодексу України (далі - ПК України) та Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 року №1130 (надалі - Положення №1130).

Відповідно до підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

За умовами пункту 5.5 розділу V Положення №1130 анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах «б»-«з» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу. Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є, зокрема, довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).

Згідно з пунктом 5.6 розділу V Положення №1130, за наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган за місцем перебування на обліку платника податків приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства.

Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу оформляється за формою №6-РПДВ (додаток 5). Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов`язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу.

Отже, анулювання реєстрації платника податку за рішенням податкового органу на підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України можливе за таких обставин: неподання платником податку на додану вартість декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або подання такої декларації з податку на додану вартість з показниками про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Такі обставини мають підтверджуватись як самими деклараціями з податку на додану вартість, так і довідкою про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстром (переліком) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях.

Згідно з абз.3, 4 п.5.2 розділу V Положення №1130, при розгляді питання анулювання реєстрації згідно з підпунктом «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункт «г» пункту 5.1 цього розділу) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що: не враховується місяць, в якому проведено реєстрацію особи платником ПДВ, якщо особа зареєстрована платником ПДВ з дня іншого ніж перший день календарного місяця; включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації.

Анулювання реєстрації здійснюється шляхом виключення платника ПДВ з Реєстру.

Отже, анулювання реєстрації платника податку за рішенням податкового органу на підставі п.п.«г» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України можливе за таких обставин: неподання платником податку на додану вартість декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або подання такої декларації з податку на додану вартість з показниками про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 05 листопада 2018 року у справі №820/2294/16 та від 28 березня 2019 року у справі №820/1322/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до довідки від 10.12.2018 року про результати перевірки подання та/або неподання платником ПДВ до податкового органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців, Товариством з обмеженою відповідальністю «Заміська оселя» за період з листопада 2017 року по жовтень 2018 року (включно) подавались декларації з податку на додану вартість з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту та має за останні 12 календарних місяців обсяги оподаткованих операцій 0,00 грн. (розмір податкової заборгованості з ПДВ на дату винесення спірного рішення - 0,00 грн.).

Судом не приймаються до уваги посилання представника позивача на невизначеність у рішенні контролюючого органу підстав анулювання реєстрації платника ПДВ, зокрема, на наявність двох окремих підстав (1)неподання платником податку на додану вартість декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців; 2)та/або подання такої декларації з податку на додану вартість з показниками про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту), оскільки законодавець чітко визначив, що наявність як однієї, так і декількох підстав у сукупності, передбачених підпунктом «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України є обґрунтованою підставою для анулювання реєстрації платника ПДВ.

В той же час, ГУ ДПС у Львівській області, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, надано докази на підтвердження правомірності прийнятого рішення №1442 від 10.12.2018 року за формою 6-РПДВ про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТзОВ «Заміська оселя», в тому числі довідку про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстром (переліком) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, яка свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у такій декларації.

Щодо посилань позивача стосовно ненаправлення оскаржуваного рішення на його адресу, адміністративний суд зважає наступне.

Відповідно до пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, про анулювання реєстрації платника податку контролюючий орган зобов`язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації.

На виконання вищезазначених приписів законодавства ГУ ДФС у Львівській області рішення було надіслано на адресу позивача: 81131, Львівська обл., Пустомитівський район, с.Солонка, вул.Промислова, буд.10, але не було вручено з незалежних від відповідача причин.

Суд відзначає, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість з підстави неотримання такого є необґрунтованою, оскільки під час розгляду справи з`ясовано, що рішення Товариству надсилалось у визначені законом строки, тобто контролюючим органом виконано його обов`язок щодо повідомлення останнього.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 10.12.2018 року №1442 прийнято ГУ ДФС у Львівській області правомірно та не підлягає скасуванню.

Як на порушення своїх прав позивач у позові також посилається на те, що 03.12.2018 року між ним та ТОВ БК «Вікторія» було укладено договір купівлі-продажу баштового крану, згідно з яким на підставі акту прийому-передачі ТОВ БК «Вікторія» було відвантажено баштовий кран моделі Liebherr 71 ЕС, серійний номер 35232467. У подальшому, 26.12.2018 року, як стверджує позивач, ТзОВ «Заміська оселя» було подано на реєстрацію податкову накладну №1 від 03.12.2018 року, проте у реєстрації цієї податкової накладної було відмовлено, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, у якій вказано, що документ не прийнято, у зв`язку із порушенням вимог п.201.8 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (продавець не був платником ПДВ 26.12.2018 року).

Так, в частині позовних вимог щодо зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Заміська оселя» згадану вище податкову накладну, суд зазначає наступне.

Згідно з п.201.2 ст.201 Податкового кодексу України, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вимог п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п.201.8 ст.201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Суд зауважує, що відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Як вбачається з доданих до позову матеріалів, позивачем відповідно до приписів п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, було виписано на скеровано до ЄРПН податкову накладну №1 від 03.12.2018 року на загальну суму 1200000,00 грн., з ПДВ.

Проте, податкову накладну не прийнято контролюючим органом та не зареєстровано у ЄРПН із зазначенням підстав: порушення вимог п.201.8, п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме - продавець не був платником ПДВ 25.12.2018 року, про що свідчить квитанція №1 по вказані податковій накладні.

Суд відзначає, що за приписами пункту 184.5 статті 184 ПК України з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, податкова накладна №1 від 03.12.2018 року на загальну суму 1200000,00 грн., з ПДВ подана позивачем для реєстрації в ЄРПН 26.12.2018 року, тобто після прийняття рішення від 10.12.2018 року №1442 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТзОВ «Заміська оселя».

Суд відхиляє посилання позивача на господарську операцію, відповідно до якої була виписана податкова накладна 03.12.2018 року №1, адже лише 26.12.2018 року Товариством цю податкову накладну було подано на реєстрацію, тобто вже після прийняття рішення №1442 від 10.12.2018 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Таким чином, беручи до уваги те, що рішенням Головного управління ДФС у Львівській області від 10.12.2018 року №1442 анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ТзОВ «Заміська оселя», а відтак, ДФС України правомірно, за результатами проведеної перевірки у відповідності до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, не прийнята та не зареєстрована надіслана позивачем після 10.12.2018 року податкова накладна №1 від 03.12.2018 року.

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині є безпідставною, необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

В силу положень ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зібрані і досліджені матеріали цієї справи не засвідчують обґрунтованість вимог, з якими звернувся до суду позивач.

Відтак, беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами й іншими учасниками справи докази, а також їх письмові доводи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 134, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Заміська оселя» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 20 лютого 2020 року.