Справа № 463/1515/20
Суддя: Шеремета Г. І.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №463/1515/20
Провадження №2-а/463/56/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Личаківський районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді - Шеремети Г.І.

за участю секретаря с/з - Козак О.В.

представника позивача Опаєць О.А.
відповідача ОСОБА_1

(SALIH MOHAMED SAKIN HAMAD)

перекладача Осман Карім

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Судан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення іноземця, а також його затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом, просив примусово видворити громадянина Республіки Судан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України. Затримати громадянина Республіки Судан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення видворення за межі території України.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач громадянин Республіки Судан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку 644 прикордонного знаку, на відстані 2000 м від лінії державного кордону, територія Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, внаслідок чого 20.40 год. 16 лютого 2020 року був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби «Рава-Руська» (тип В) відділу прикордонної служби «Рава-Руська» (тип Б) Львівського прикордонного загону. В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач на територію України потрапив нелегальним шляхом, а саме шляхом незаконного перетинання державного кордону із Російської Федерації в Україну, в пішому порядку, поза пунктами пропуску. На територію Російської Федерації прибув в офіційному порядку 08 жовтня 2017 року через пункт пропуску «Домодедово» (наявна відмітка в паспортному документі). Перебуваючи в Російській Федерації неодноразово звертався до міграційної служби з метою отримання статусу біженця та легалізації у вказаній державі. В подальшому, після отримання відмови в наданні статусу біженця, вирішив потрапити у одну з країн Європейського Союзу, а саме до Федеративної Республіки Німеччина, з метою працевлаштування та проживання. За допомогою додатка «Google maps» спланував маршрут слідування з Російської Федерації транзитом через Україну, а саме: Москва (РФ) - Орел (РФ) Курськ (РФ) Суджа (РФ) - Суми (Україна). З м. Суми попутним транспортом доїхав до м. Київ, де деякий час проживав. Так, 15 лютого 2020 року реалізуючи намір потрапити до країни Європейського Союзу, у зв`язку з тим, що незаконне перетинання державного кордону спланував через н.п. Рава-Руська, відповідач придбав квиток на потяг сполучення «Київ-Львів» та виїхав у вказаному напрямку. По прибуттю у вказаний населений пункт, використовуючи карту «Google maps» вирушив у напрямку державного кордону де в подальшому був затриманий представниками відділення інспекторів прикордонної служби «Рава-Руська» (тип В) відділу прикордонної служби «Рава-Руська» (тип Б) Львівського прикордонного загону.

19 лютого 2020 року Жовківським районним судом Львівської області громадянина Республіки Судан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Вибравши найбільш легкий, однак, незаконний спосіб потрапити до країн Західної Європи, усвідомлюючи, що для досягнення цієї мети порушуватиме законодавство України, відповідач своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України та підтвердив своє небажання законно перебувати на території України.

У зв`язку з цим 19 лютого 2020 року відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яке громадянин Республіки Судан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) виконати відмовляється. Коштів достатніх для повернення до країни походження не має, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження не має. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом, який просить задоволити.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених у позові мотивів.
Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач громадянин Республіки Судан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку 644 прикордонного знаку, на відстані 2000 м від лінії державного кордону, територія Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області, внаслідок чого 20.40 год. 16 лютого 2020 року був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби «Рава-Руська» (тип В) відділу прикордонної служби «Рава-Руська» (тип Б) Львівського прикордонного загону.

19 лютого 2020 року Жовківським районним судом Львівської області громадянина Республіки Судан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, судом встановлено, що у відповідача відсутні законні підстави для перебування на території України. Оскільки в ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач на територію України потрапив нелегальним шляхом, а саме шляхом незаконного перетинання державного кордону із Російської Федерації в Україну, в пішому порядку, поза пунктами пропуску. На територію Російської Федерації прибув в офіційному порядку 08 жовтня 2017 року через пункт пропуску «Домодедово» (наявна відмітка в паспортному документі). Перебуваючи в Російській Федерації неодноразово звертався до міграційної служби з метою отримання статусу біженця та легалізації у вказаній державі. В подальшому, після отримання відмови в наданні статусу біженця, вирішив потрапити у одну з країн Європейського Союзу, а саме до Федеративної Республіки Німеччина, з метою працевлаштування та проживання. За допомогою додатка «Google maps» спланував маршрут слідування з Російської Федерації транзитом через Україну, а саме: Москва (РФ) - Орел (РФ) Курськ (РФ) Суджа (РФ) - Суми (Україна). З м. Суми попутним транспортом доїхав до м. Київ, де деякий час проживав. Так, 15 лютого 2020 року реалізуючи намір потрапити до країни Європейського Союзу, у зв`язку з тим, що незаконне перетинання державного кордону спланував через н.п. Рава-Руська, відповідач придбав квиток на потяг сполучення «Київ-Львів» та виїхав у вказаному напрямку. По прибуттю у вказаний населений пункт, використовуючи карту «Google maps» вирушив у напрямку державного кордону де в подальшому був затриманий представниками відділення інспекторів прикордонної служби «Рава-Руська» (тип В) відділу прикордонної служби «Рава-Руська» (тип Б) Львівського прикордонного загону.

Крім того, представлені позивачем документи свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Європейські країни, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб перетину кордону без належних на це документів.
Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.
Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141, іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.
Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
За правилами ч. 1 ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Представлені позивачем документи та пояснення відповідача свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Європейські країни, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб перетину кордону без належних на це документів.
Встановлені судом обставини, а саме відсутність у відповідача близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчать про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, так як кошти на проїзд у нього відсутні, також і відсутні родинні зв`язки в Україні, і в подальшому, враховуючи його наміри потрапити до країн Європейського Союзу, може повторити спробу незаконного перетину державного кордону. Тому вимогу про видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про її задоволення.
З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення також і вимогу про затримання відповідача, оскільки судом встановлено належні та дійсні підстави для видворення останнього за межі території України.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі
Керуючись ст. ст. 6, 9, 72-77, 289, 295, 297 КАС України, ст. 1, 3, 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

ухвалив:
Позов - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Республіки Судан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України.
Затримати громадянина Республіки Судан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення видворення за межі території України.
Строк дії рішення в частині затримання іноземця становить 06 місяців з часу його фактичного затримання: з 20 год. 40 хв. 16.02.2020 року до 20 год. 40 хв. 16.08.2020 року.
Рішення суду в частині примусовго видворення звернути до негайного виконання у відповідності до п.3 ч.2 ст.371 КАС України.
Роз`яснити позивачу, що у відповідності до положень ч.11 ст.289 КАС України, за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Рішення суду у відповідності до ч.3 ст.288, ч.16 ст.289 КАС України може бути оскаржене в апеляційному порядку в 10-денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач Львівський прикордонний загін (військова часина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України: АДРЕСА_1 .

Відповідач громадянин Республіки Судан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ): АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та проголошено 19 лютого 2020 року.

Суддя: Шеремета Г. І.