Справа № 640/7065/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 лютого 2020 року 09:54 № 640/7065/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., за участю секретаря судових засідань Семеняки А.Р., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика

Васильківська, 100)

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої

служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13)

про визнання протиправними дій, стягнення коштів, -

за участю:

представника позивача- Сосюра О.М.,

представника відповідача - Пархоменко М.В.,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі по тексту - позивач, правонаступник АТ «Альфа-Банк») з адміністративним позовом Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач), у якому просить суд:

- визнати дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановського Юрія Володимировича щодо розрахунку сум виконавчого збору та сум погашень, що повинні надійти стягувачеві в межах виконавчого провадження №55614244 протиправними;

- стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за рахунок державних асигнувань на користь АТ «Укрсоцбанк» збитки у сумі 276 363,60 грн.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що протиправними діями органу ДВС, що полягають в недоотриманні позивачем коштів від реалізації іпотечного майна, а саме лота №312700 група приміщень №151, площею 688,90 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49а , АТ «Укрсоцбанк» завдані матеріальні збитки в сумі 276 363,60 грн.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача стверджував, що підстави для задоволення позову відсутні, адже державним виконавцем правомірно здійснено розрахунок суми виконавчого збору.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №55614244 щодо примусового виконання виконавчого запису №7860, виданого 20 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича про звернення стягнення на майно, яке належить Фірмі «Т.М.М. - Товариству з обмеженою відповідальністю на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за рахунок коштів, отриманих від реалізації нежитлового приміщення №144, загальною площею 1 206,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49А; нежитлового приміщення № 145 , загальною площею 1 137,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49А; нежитлового приміщення № 151 , загальною площею 688,90 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49А; нежитлового приміщення № 153 , загальною площею 960,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 49А пропонується частково задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» виключно щодо заборгованості за тілом кредиту (без врахування заборгованості за відсотками) у розмірі 14 857 932,43 Євро, що станом на 13 листопада 2017 року становить еквівалент 459 147 256,92 грн. за користування кредитної лінією, нарахованими за період з 31 жовтня 2017 року та 31 листопада 2017 року (включно), що становить 14 857 932,43 євро, що станом на 13 листопада 2017 року становить еквівалент 459 147 256,92 грн.

З наявних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 23 січня 2018 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №55614244.

23 січня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно Фірми «Т.М.М. - Товариства з обмеженою відповідальністю в межах суми звернення стягнення у розмірі 505 061 982,61 грн.

Постановами від 11 липня 2018 року та від 23 липня 2018 року описано та накладено арешт на майно боржника в межах виконавчого провадження №55614244.

В подальшому, на підставі постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 27 липня 2018 року призначено суб`єктом оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» в особі Кирилюк П.В., який має сертифікат, виданий 22 березня 2017 року за №233/17 Фондом державного майна України зі строком дії 22 березня 2020.

Відповідно до висновку про вартість нерухомого майна, вартість майна, отримана в результаті оцінки становить 114 140 000,00 грн. без ПДВ, у зв`язку з чим відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано сторонам повідомлення про вартість нерухомого майна від 07 вересня 2018 року №20.1/55614244/8.

07 вересня 2018 року відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направив Державному підприємству «СЕТАМ» заяви на реалізацію арештованого майна ВП №55614244.

Листом від 14 вересня 2018 року №67/20-1-18 Державне підприємство «СЕТАМ» повідомило відповідача, що у зв`язку з наявністю ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року у справі №826/12574/18 заявки повертаються без виконання.

31 жовтня 2018 року відповідачем повторно подано до Державного підприємства «СЕТАМ» заявки на реалізацію арештованого майна №20.1/55614244/8.

02 листопада 2018 року Державне підприємство «СЕТАМ» листами №10700/18-18-18, №10702/18-18-18, №10703/18-18-18, №10701/18-18-18 повідомило відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів (номер лота №312708, №312704, №312700, №312705).

З протоколу проведення електронних торгів №373137 від 30 листопада 2018 року вбачається, що лот №312705 реалізовано на торгах за 46 500 000,00 грн. При цьому, розмір винагороди, яку необхідно перерахувати на рахунок організатора торгів становить 717 000,00 грн., а сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця складає 44 175 000,00 грн. Зазначені суми мають бути сплачені переможцем до 14 грудня 2018 року.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів №373132 від 30 листопада 2018 року вбачається, що лот №312704 реалізовано на торгах за 36 000 000,00 грн. При цьому, розмір винагороди, яку необхідно перерахувати на рахунок організатора торгів становить 419 125,00 грн., а сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця складає 34 200 000,00 грн. Зазначені суми мають бути сплачені переможцем до 14 грудня 2018 року.

Згідно протоколу проведення електронних торгів №373136 від 30 листопада 2018 року вбачається, що лот №312700 реалізовано на торгах за 32 000 000,00 грн. При цьому, розмір винагороди, яку необхідно перерахувати на рахунок організатора торгів становить 576 333,33 грн., а сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця складає 30 400 000,00 грн. Зазначені суми мають бути сплачені переможцем до 14 грудня 2018 року.

Зі змісту акта №55614244 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 11 грудня 2018 року вбачається, що на рахунок Міністерства юстиції України 07 грудня 2018 року надійшли кошти в повному обсязі згідно протоколу проведення електронних торгів від 30 листопада 2018 року №373137 у сумі 44 175 000,00 грн.

Крім того, відповідно до протоколу проведення електронних торгів №373131 від 30 листопада 2018 року вбачається, що лот №312708 реалізовано на торгах за 45 411 483,45 грн. При цьому, розмір винагороди, яку необхідно перерахувати на рахунок організатора торгів становить 576 115,84 грн., а сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця складає 43 140 909,28 грн. Зазначені суми мають бути сплачені переможцем до 14 грудня 2018 року.

Зі змісту акта №55614244/14 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 25 січня 2019 року вбачається, що на рахунок Міністерства юстиції України 07 грудня 2018 року надійшли кошти в повному обсязі в сумі 43 140 909,28 грн. без ПДВ.

Згідно розпорядження №55614244/8 грошові кошти у сумі 43 140 909,28 грн., що надійшли 05 грудня 2018 року на рахунок з обліку депозитних сум, з яких 39 218 329,03 грн. перераховано на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Відповідно до акта №55614244/14 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 08 лютого 2019 року на рахунок Міністерства юстиції України 08 лютого 2019 року надійшли кошти в сумі 34 200 000,00 грн.

На підставі розпорядження №55614244 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» перераховано 30 780 000,00 грн.

Також, з акта №55614244/14 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12 лютого 2019 року вбачається, що на рахунок Міністерства юстиції України 11 грудня 2018 року надійшли кошти в повному обсязі у розмірі 30 400 000,00 грн.

На підставі розпорядження №55614244 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» перераховано 27 360 000,00 грн.

Незгода позивача із вирахуванням суми, яка підлягала перерахунку на його рахунок, суми виконавчого збору та витрат зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону №1404-VIII.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Частиною 1 статті 61 Закону №1404-VIII реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Вимогами статті 47 Закону №1404-VIII передбачено порядок виплати стягнутих грошових сум.

Грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Згідно статті 45 Закону №1404-VIII розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що згідно протоколу проведення електронних торгів №373136 від 30 листопада 2018 року лот №312700 реалізовано на торгах за 32 000 000,00 грн. При цьому, розмір винагороди, яку необхідно перерахувати на рахунок організатора торгів становить 576 333,33 грн., а сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця складає 30 400 000,00 грн. Зазначені суми мають бути сплачені переможцем до 14 грудня 2018 року.

Відповідно до акта №55614244/14 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12 лютого 2019 року вбачається, що на рахунок Міністерства юстиції України 11 грудня 2018 року надійшли кошти в повному обсязі у розмірі 30 400 000,00 грн.

На підставі розпорядження №55614244 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» перераховано 27 360 000,00 грн.

Згідно пункту 1 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5, на підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно в такому порядку: зазначена в протоколі електронних торгів сума коштів, яка дорівнює різниці між ціною продажу придбаного лота і сумою винагороди за організацію та проведення електронних торгів за цим лотом, перераховується переможцем на рахунок відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця); сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок Організатора, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на електронних торгах майна і залишається Організатору в рахунок оплати наданих ним послуг з проведення електронних торгів; різниця між сумою гарантійного внеску та сумою винагороди за організацію та проведення електронних торгів перераховується переможцем на рахунок Організатора у разі, якщо майно реалізовано за ціною, вищою від стартової; у разі проведення електронних торгів у порядку, визначеному пунктом 1 розділу VII цього Порядку, сума винагороди за організацію та проведення електронних торгів перераховується переможцем на рахунок Організатора.

Аналіз вимог статей 45, 47 Закону №1404-VIII та Порядку №2831/5 дає підстави для висновку, що державний виконавець повинен здійснювати розподіл грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) виключно у законодавчо передбаченій черговості, а саме спочатку задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми.

Суд зазначає, що вирахування державним виконавцем суми виконавчого збору із суми коштів, які відповідно до протоколу проведення електронних торгів №373136 від 30 листопада 2018 року необхідно перерахувати на рахунок продавця, тобто стягувача, призвело до того, що виконавчий збір стягнуто за рахунок стягувача, а не боржника, як це передбачено нормами чинного законодавства, зокрема, частиною 1 статті 27 Закону №1404-VIII.

Крім того, доводи представника відповідача стосовно того, що відповідачем здійснено правомірно розрахунок суми судового зборе не береться судом до уваги, оскільки в межах даного спору позивачем оскаржується не розмір виконавчого збору, а факт його вирахування державним виконавцем з належних позивачу коштів, розмір яких визначено протоколом проведення електронних торгів №373136 від 30 листопада 2018 року та акта №55614244/14 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12 лютого 2019 року та не може бути зменшена державним виконавцем на власний розсуд та ще і у спосіб, не передбачений законодавством.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних дій та наявність підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з пунктом частини 33 статті 29 Бюджетного кодексу України визначено, що до доходів загального фонду Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67 1 цього Кодексу) належать: 50 відсотків виконавчого збору, стягнутого органами державної виконавчої служби.

Також, відповідно до пункту 13-1 частини 3 статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67 1 цього Кодексу) є: 50 відсотків виконавчого збору, стягнутого органами державної виконавчої служби.

Частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Частиною 4 статті 45 Бюджетного кодексу України визначено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Відповідно до абзацу 5 пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів подається саме платником.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача у законодавчо встановлений спосіб щодо повернення йому помилково перерахованої суми виконавчого збору до бюджету, як і відмови або бездіяльності уповноваженого органу щодо розгляду даного питання, а відтак суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення коштів передчасними.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів власних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийнятні (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституції та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних дій та наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Виходячи з критеріїв правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, визначених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що при вчиненні оскаржуваних відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень, у не спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування правомірності вчинення дій не виконав повністю.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в частині.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 47, 72 - 78, 120, 121, 238, 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо розрахунку сум виконавчого збору та сум погашень, що повинні надійти стягувачу в межах виконавчого провадження №55614244.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Городецького, 13, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук