Справа № 520/13520/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

19.02.2020 р. справа №520/13520/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, адміністративний орган, ГУ, Управління) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 11.12.2019 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 29.01.2020 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 14.02.2020 р.

Представник позивача ОСОБА_2 за довіреністю, виданою громадянкою Ізраїлю Смірновою Тетяною від імені позивача, ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про 1) визнання протиправним та скасування рішення №533 відділу з питань призначення та перерахування пенсій №26 управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Харківській області від 02.10.2019 р. про відмову ОСОБА_1 у виплаті пенсії, яка була зароблена нею трудовим стажем на території України у зв`язку з її виїздом за кордон - Ізраїль; 2) зобов`язання ГУПФУ в Харківській області сплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії, яка була зароблена нею трудовим стажем на території України з дати припинення виплати та в подальшому сплачувати ОСОБА_1 зазначену пенсію

Аргументуючи ці вимоги заявник зазначив, що має право на отримання пенсії, але рішенням адміністративного органу у реалізації цього права створено протиправну перешкоду у вигляді відмови.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом владний суб`єкт, адміністративний орган, Управління, ГУ), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що серед поданих позивачем документів був відсутній паспорт громадянина України та документи, що підтверджують місце проживання (реєстрації) в Україні. Також зазначив, що на обліку в Управлінні позивач не перебував і не перебуває.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник згідно з паспортом громадянину держави Ізраїль народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До матеріалів справи не подано доказів документування заявника діючим паспортом громадянина України.

Натомість, у матеріалах справи міститься копія паспорту громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з перекладом.

З 2012р. заявник на території України не проживає, мешкаючи на території Держави Ізраїль.

22.08.2019р. заявником у м.Харкові у якості громадянина Ізраїлю була видана нотаріально посвідчена довіреність на представництво власних інтересів у справах пенсійного забезпечення на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

25.09.2019р. заявник через свого представника за довіреністю від імені громадянина Ізраїлю заявою належної форми звернувся Індустріального ОУПФУ м. Харкова (правонаступником якого є відповідач по справі) з приводу призначення пенсії за віком.

До звернення були долучені: копія паспорту громадянина Ізраїлю із датою видачі 16.08.2017р., заява довільної форми про призначення пенсії із зазначенням про отримання пенсії до 2011р. в Україні.

Отже, ані документу про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків, ані трудової книжки, ані діючого паспорту громадянина України заявник до пенсійного органу не подавав.

До суду заявник цих документів також не подав (окрім картки платника, датованої 22.08.2019р. та виданої ГУ ДФС у Харківській області).

Натомість, до матеріалів позову заявник долучив переклад копії виданого державою Ізраїль посвідчення особи на ім`я громадянки ОСОБА_5 , з якого вбачається, що дошлюбне прізвище заявника - ОСОБА_6 .

У той же час, до пенсійного органу заявник копії згаданого посвідчення особи не подавав, а тому при проведенні перевірки обліків пенсійний орган здійснював пошук осіб за критерієм прізвище - ОСОБА_7 , а не прізвище - ОСОБА_6 .

Рішенням №533 від 02.10.2019р. ГУ ПФУ в Харківській області в особі відділу з питань перерахунків пенсій №26 у призначенні пенсії заявнику було відмовлено.

Як з`ясовано судом, фактичними підставами для вчинення відмови послугували судження владного суб`єкта про неподання заявником оригіналу документа про особу та належність до громадянства України. а також про відсутність міжнародної угоди про соціальне забезпечення між Україною та Ізраїлем.

Не погодившись із відмовою у призначення пенсії, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який прийнятий на зміну Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч.1 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково регламентована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі за текстом - Порядок №22-1).

Зокрема, за правилом п.п.1 п.2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: 1) про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637; 3) індивідуальні відомості про застраховану особу (структурним підрозділом пенсійного органу) або довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам; 4) про місце проживання (реєстрації) особи; 5) про особливий статус особи.

Відповідно до п2.9 розділу ІІ Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

У силу п.2.22 розділу ІІ Порядку №22 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Як передбачено п.2.23 розділу ІІ Порядку №22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Згідно з п.2.25 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про виплату пенсії у зв`язку з виїздом за кордон подається паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та довідка або інший документ про зняття з реєстрації місця проживання в Україні.

Таким чином, у процедурі призначення (поновлення) пенсії діючий паспорт громадянина України виконує одночасно три самостійні функції, а саме: 1) підтверджує належність фізичної особи - заявника до громадянства України; 2) підтверджує вік фізичної особи - заявника; 3) підтверджує місце проживання фізичної особи - заявника (адже за національним законом пенсійні органи здійснюють реалізацію владних повноважень за принципом територіального розподілу юрисдикції).

До звернення заявника жодного із перелічених вище документів долучено не було.

Разом із тим, копія виданої заявником довіреності від 22.08.2019р. засвідчувала, що за пенсією в Україні звернувся громадянин Держави Ізраїль.

Пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

За приписами п.4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, обов`язок тероргану ПФУ вирішити звернення громадянина з приводу призначення чи перерахунку пенсії шляхом прийняття окремого письмового рішення виникає лише у разі подання таким громадянином заяви за формою згідно з додатком 2 до Порядку №22-1.

Подання ж громадянином заяви довільної форми не виключає можливості вирішення терорганом ПФУ порушених у зверненні питань у порядку Закону України «Про звернення громадян» у спосіб надання відповіді у формі листа без прийняття відповідного рішення згідно з ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 19 Конституції України проголошено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов`язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями ч.2 ст.2 КАС України у силу ч.2 ст.77 КАС України покладено саме на владного суб`єкта.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що обсяг та зміст звернення заявника від 25.09.2019р. не надавали пенсійному органу навіть найменшої можливості ані прийняти рішення про призначення пенсії, ані прийняти рішення про поновлення пенсії, позаяк унаслідок власних вільних та усвідомлених дій заявник не подав ані документів про особу на прізвище ОСОБА_6 (як-то указано у якості дошлюбного прізвища у копії посвідчення особи, виданого Державою Ізраїль громадянину Ізраїлю), ані документів ОСОБА_8 про вік особи на прізвище ОСОБА_7 , ані документів про стаж особи на прізвище ОСОБА_7 , ані документів про заробітну плату особи на прізвище ОСОБА_7 , ані посвідчення пенсіонера за раніше призначеною пенсією (на чому наполягає заявник).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

У спірних правовідносинах зміст та характер власних дій заявника зумовили об`єктивну неможливість прийняття пенсійним органом рішення про призначення пенсії або рішення про поновлення пенсії, позаяк матеріали поданого заявником звернення не висвітлювали жодного із параметрів, котрі у процедурі призначення (поновлення) пенсії мають юридичне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, у позові належить відмовити у зв`язку зі відсутністю доказів протиправності оскарженого рішення пенсійного органу та відсутністю доказів існування у пенсійного органу можливості прийняти будь-яке інше рішення, окрім відмови у призначенні пенсії, а також у зв`язку із відсутністю порушеного суб`єктивного права заявника.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя Сліденко А.В.