Справа № 513/1268/19
Суддя: Бучацька А. І.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/1268/19
Провадження № 2-а/513/4/20
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Саратький районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., представника позивача адвоката Реу Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальону № 2 роти № 7 Управління патрульної поліції в Одеській області Паламарчук Євгена Миколайовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання неправомірними дій поліцейського та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 25.11.2019 року серії ЕАК №1792279.

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 2 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Паламарчука Євгена Миколайовича, третя ооба, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції в Одеській області, в якому просить визнати незаконними дії інспектора 7 роти 2 батальону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Паламарчук Євгена Миколайовича щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 25.11.2019 року серії ЕАК №1792279, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу зазначеного правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтував тим, що 25 листопада 2019 року о 22 годині 20 хвилин він керував автомобілем марки "FIAT DUCATO", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , разом з дружиною ОСОБА_3 . По вул. Балківській в м. Одеса він був зупинений поліцейським роти № 7 другого батальону УПП в Одеській області Паламарчуком Є.М., який не відрекомендувався та вимагав документи, визначені п.2.1 Правил дорожнього руху. На питання щодо причини зупинки позивачу відповіли, що даним автомобілем не пройдено технічний огляд передбачений ст. 37 Закону України "Про дорожній рух".

Поліцейським стосовно позивача була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Позивач зазначив, що пояснював поліцейському, що це його особистий транспортний засіб, який використовується виключно в особистих цілях для особистих потреб і потреб сім`ї, без мети отримання прибутку та автомобіль не використовується для перевезення вантажів та пасажирів. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 08.04.2010 року, автомобіль марки "FIAT DUCATO", 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , зареєстрований як мікроавтобус із встановленням на ньому 9 посадочних місць, а тому не входить до переліку легкових автомобілів, які підлягають обов`язковому технічному контролю, відповідно до п.1 ч.2 ст. 35 Закону України "Про дорожній рух.

Вважає, що поліцейським Паламарчуком Є.М. при розгляді адміністративної справи порушено право позивача на захист. Перед розглядом справи та оголошенням постанови по справі йому не були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, а саме право на захист та право надати письмові пояснення за даним фактом.

Поліцейським не дотримано вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, не з`ясовані повні і об`єктивні обставини справи, не дотримано процесуального порядку розгляду справи, не враховано ступінь вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

В постанові серії ЕАК №1792279 від 25.11.2019 року зазначено, що позивачем порушено ст. 37 ЗУ "Про дорожній рух", чим скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП. Однак, ч.1 ст. 121 КУпАП не передбачає відповідальність за керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Ухвалою Саратського районного суду від 05 грудня 2019 року було відкрито провадження в адміністративній справі (а.с.19).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Реу Р.В. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов з пдстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та представник третьої особи - Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули.

Від представника Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП до суду надійшли письмові пояснення щодо адміністративного позову, згідно яких третя особа категорично не погоджується з вимогами позивача та вважає їх необґрунтованими.

Представник третьої особи послався на те, що 25 листопада 2019 року в ході виконання службових обов`язків інспектор роти № 7 батальйону № 2 УПП в Одеській області ДПП Паламарчук Є.М. в м. Одеса по вулиці Балківська, під час патрулювання було виявлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «FIAT DUCATO», державний номерний знак НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив вимоги п.31.3 (б) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП. Пояснення позивача стосовно того, що даний автомобіль зареєстрований як «мікроавтобус» із встановленням на ньому 9 посадочних місць і не входить до переліку транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю, не відповідають дійсності та суперечать вимогам нормативно-правових актів. Згідно відомостей з баз даних МВС та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль "FIAT DUCATO", державний номерний знак НОМЕР_1 , по типу є вантажопасажирським транспортним засобом (призначений для перевезення вантажів), категорії В, повна маса якого складає 3,5 тонн, а без навантаження 1,8 тонн. Тому, з урахуванням вантажного типу транспортного засобу, його вантажопідйомності до 3.5 тонн та строку експлуатації більше 2 років, даний автомобіль, відповідно до вимог ч.6 ст. 35 ЗУ "Про дорожній рух", п.3 "Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів", підлягає обов`язковому періодичному технічному контролю кожні 2 роки. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова, відповідно до ч.2, 4 ст. 258 КУпАП. Відповідно до постанови Верховного суду від 14.02.2018 року у справі № 536/583/17 зроблено висновок, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводять до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення (а.с. 23-25).

Вислухавши представника позивача, вивчивши письмові пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 25 листопада 2019 року о 22 годині 20 хвилин інспектором роти № 7 батальйону № 2 УПП в Одеській області ДПП Паламарчуком Євгеном Миколайовичем в м. Одеса на вулиці Балківська, №89-А, була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1792279, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

В постанові серії ЕАК № 1792279, яку позивач не підписав, зазначено, що 25 листопада 2019 року о 22:20 годині в м. Одеса на вул. Балківська, №89-А, ОСОБА_1 керував вантажопасажирським транспортним засобом марки «FIAT DUCATO», державний номерний знак НОМЕР_1 , та не мав обов`язкового технічного контролю для даного транспортного засобу, чим порушив ст.37 Закону України «Про дорожній рух» - керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП. За вчинення адміністративного првопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розірі 340 гривень (а.с.11,39).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки «FIAT DUCATO», легкового вантажопасажирського типу, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рік випуску 1994 (а.с. 10).

Відповідно до посвідчення водія серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має категорію «В» (а.с.10).

Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частина 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Судом встановлено та представником третьої особи у письмових поясненнях не оспорюється, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, яка зазначена в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕАК № 1792279, не передбачена ч.1 ст. 121 КУпАП, а відповідає ч.3 ст. 121 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Обгрунтовуючи свої пояснення, представник третьої особи послався на те, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він керував вантажним автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тон зі строком експлуатації більше двох років, а тому відповідно до вимог ч.6 ст. 35 ЗаконуУкраїни "Про дорожній рух", п.3 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137, автомобіль «FIAT DUCATO» реєстраційний номер НОМЕР_3 , підлягає обов`язковому періодичному технічному контролю кожні два роки.

Проте посилання представника третьої особи спростовуються текстом постанови серії ЕАК № 1792279, яка не містить детального опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а також посилання на те, що позивачем порушено саме ч.6 ст. 35 ЗаконуУкраїни "Про дорожній рух", п.3 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137.

Згідно тексту постанови, позивачем порушено вимоги ст.37 Закону України "Про дорожній рух", тобто керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

На переконання суду, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду позивачу фабулу, яка викладена у постанові про адміністративне правопорушення, та яка, по своїй суті є викладенням обвинувачення у вчиненні позивачем певного правопорушення.

При цьому суд враховує, що рішенням Єропейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), було встановлено, серед іншого, порушення ч.3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі фабула була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення відредагували фабулу, зазначивши в постанові суду конкретні обставини. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, що позбавило її можливості належної підготовки до захисту.

Представник третьої особи у письмових поясненнях послався також на те, що оскаржувана постанова скаладалася на місці вчинення правопорушення за допомогою спеціального технічного пристрію, однак під час роздруківки постанови відбувся збій цього пристрою та в постанові було допущено описку, а саме: у п.7 постанови було відображено "ч.1 ст.121 КупАП" замість "ч.3 ст. 121 КУпАП" .

Проте. зазначені ствердження представника третьої особи суд відкидає, тому що в пункті 7 оскражуваної постанови та у квитанції про сплату чітко та недвозначно зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в порушення вимог ст.283 КУпАП відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи; вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, належним чином не доведена. Твердження позивача відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Таким чином, порушення порядку притягнення до адміністративної відповідальності є безумовною підставою для скасування рішення про таке притягнення.

Частинами 2, 3, 4 статті 286 КАС встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскаржувана постанова винесена 25 листопада 2019 року, адміністративний позов надійшов до Саратського районного суду 04 грудня 2019 року, тобто в межах десятиденного строку, визначеного частиною 2 ст. 286 КАС.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки не дотримано порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, регламентованого вищезазначеними нормами закону, тому позов належить частковому задоволенню, оскаржувану постанову скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вимоги позивача в іншій частині не ґрунтуються на Законі, а тому в їх задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити частково. Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1792279 від 25 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 24 лютого 2020 року.

Суддя А. І. Бучацька