Справа № 240/11799/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Житомир справа № 240/11799/19

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Шуляк О.Ю.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача у судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

20 листопада 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Войтко Н.В., що полягають у винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 586748 від 27 листопада 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність начальника Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Савіної Н.П., що полягає у необґрунтованій відмові скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 586748 від 27 листопада 2008 року;

- скасувати постанову Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 586748 від 27 листопада 2008 року;

- зобов`язати Богунський відділ державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області виключити інформацію про арешт майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що успадкувала будинок та земельну ділянку. У жовтні 2019 року під час укладання угоди про продаж зазначеного майна позивачу стало відомо про те, що відносно вказаного майна діє заборона на його відчуження, яка встановлена на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 листопада 2008 року. З відомостей з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру Іпотек, встановлено, що на вказане нерухоме майно у цілому накладено арешт на підставі постанови державного виконавця про накладення арешту від 27 листопада 2008 року АА №586748. Позивач вважає протиправною бездіяльність державного виконавця, що полягала у ненадісланні постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача, чим позбавлено позивача можливості вчасно оскаржити вказану постанову, надати свої заперечення чи добровільно погасити заборгованість (у разі її наявності). Позивач при зверненні до державного виконавця не отримала запитуваної постанови, звернулась до начальника Богунського ВДВС м. Житомира про скасування постанови державного виконавця про накладення арешту від 27 листопада 2008 року АА №586748. На свою заяву позивач отримав відмову, яку вважає протиправною, що слугувала підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи, вказаною ухвалою також було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на адміністративний позов.

Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана на адресу відповідача, що зазначена в позовній заяві, та була отримана відповідачем 2 грудня 2019 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача у поштовому повідомленні про отримання поштового відправлення (а.с.14).

Відповідач вимоги ухвали суду від 25 листопада 2019 року у частині надіслання відзиву на адміністративний позов не виконав.

23 грудня 2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про неотримання відзиву від відповідача (а.с.16-17).

Положеннями частини 3 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи мають право, зокрема: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

22 січня 2020 року ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12 лютого 2020 року, а також витребувано у відповідача додаткові документи (а.с.26-27).

У підготовче засідання 12 лютого 2020 року прибула позивач.

Представник відповідача у підготовче засідання 12 лютого 2020 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (а.с.30), про причини свого неприбуття суд не повідомив.

У підготовчому засіданні суд ухвалою від 12 лютого 2020 року, постановленою у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, закрив підготовче засідання та продовжив розгляд справи по суті, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 12 лютого 2020 року (а.с.32).

У судовому засіданні 12 лютого 2020 року позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, що зазначені у позовній заяві.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 успадкувала від померлих батьків майно - будинок та земельну ділянку (а.с.20-25).

24 жовтня 2019 року під час укладання угоди про продаж зазначеного нерухомого майна ОСОБА_1 стало відомо від нотаріуса, що відносно належного позивачу нерухомого майна діє заборона на його відчуження.

З відомостей з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру Іпотек, встановлено, що на вказане нерухоме майно у цілому накладено арешт на підставі постанови державного виконавця про накладення арешту від 27 листопада 2008 року АА №586748 (а.с.13).

Підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 586748 від 27 листопада 2008 року державний виконавець Войтко Н.В.

25 жовтня 2019 року позивач звернулась із заявою до начальника Богунського ВДВС міста Житомира ГТУЮ у Житомирській області з проханням скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 586748 від 27 листопада 2008 року.

На свою заяву ОСОБА_1 отримала 15 листопада 2019 року відмову, оформлену листом №94609/8.21-30/18 від 6 листопада 2019 року, яку вважає необґрунтованою (а.с.11-12). з вказаного листа встановлено, що станом на 6 листопада 2019 року згідно з базою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 у відділі ДВС відсутні. Одночасно повідомлено, що згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у Богунського ВДВС перебувало 7 виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 боргів різних категорій. Дані виконавчі провадження були завершені відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та виконавчі документи були повернуті стягувачу без виконання з правом повторного звернення. Завершення даного типу не дає підстав для звільнення майна з-під арешту.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, та вважаючи її протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, зокрема, що у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Судом встановлено з наявної у матеріалах справи відповіді відповідача від 6 листопада 2019 року №94609/8.21-30/18, що у Богунському відділі державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області згідно з бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 6 листопада 2019 року відсутні відкриті відносно ОСОБА_1 виконавчі провадження, а 7 відкритих попередньо щодо стягнення боргів з ОСОБА_1 були завершені на підставі Закону України "Про виконавче провадження" та виконавчі документи були повернуті стягувачам без виконання.

Отже, дії державного виконавця на час прийняття оскаржуваної постанови були правомірними та не можуть бути визнані судом протиправними.

Відповідно до частин 4, 5 статті 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, бездіяльність відповідача щодо скасування оскаржуваної постанови не може бути визнана протиправною.

У відповіді від 6 листопада 2019 року №94609/8.21-30/18 відповідач не повідомляє про наявність відкритих виконавчих проваджень відносно позивача. Станом на час розгляду справи до суду не надходила інформація про відкриті виконавчі провадження відносно позивача.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відсутність на час розгляду справи підстав для арешту на житловий будинок з усіма надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0620 га кадастровий номер :00:009:0754, що знаходиться у АДРЕСА_1 , якими володіє ОСОБА_1 на праві спадкування за законом (а.с.20-25), оскільки стягувачі за жодними виконавчими провадженнями не пред`являли вимог до позивача та не звертались до виконавчої служби з питань примусового виконання виконавчих листів.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області виключити інформацію про арешт майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, то за змістом частини 2 статті 59 Закону №1404-VIII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Отже, вказана вимога є передчасною, та не може бути задоволена, оскільки постанова про арешт майна ще не скасована і питання щодо виключення майна з реєстру ще не вирішувалося виконавчою службою. Лише після скасування постанови про арешт майна боржника, інформація про арешт майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виключається виконавчою службою на підставі на підставі частини 2 статті 59 Закону №1404-VIII.

Згідно з статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 802,80 грн, які суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (вул.Перемоги, 55, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною та скасувати постанову Богунського ВДВС ЖМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 586748 від 27 листопада 2008 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 802 грн 80 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене 21 лютого 2020 року.

Суддя Д.М. Гурін