Справа № 200/11943/19-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 р. Справа№200/11943/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., при секретарі Новіковій С.А., за участю представника Відповідача Голуба М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами зального позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Покровськводоканал» до Головного управління ДФС у Донецькій області, третя особа Покровська міська рада Донецької області, про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити списання безнадійного податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року Комунальне підприємство "Покровськводоканал" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (з урахуванням уточнень) про визнання протиправними дій щодо включення безнадійного податкового боргу зі сплати податку на доходи фізичних осіб за липень 2013 року в сумі 64106,42 грн., за серпень 2013 року в сумі 95099,30 грн., за вересень 2013 року в сумі 89809,99 грн., за жовтень 2013 року в сумі 107969, 05 грн., за листопад 2013 року в сумі 105862,43 грн., за грудень 2013 року в сумі 109797,90 грн., за січень 2014 року в сумі 102472, 31 грн., за лютий 2014 року в сумі 106481,68 грн., за березень 2014 року у сумі 107870,31 грн., за квітень 2014 року в сумі 108638,57 грн., за травень 2014 року в сумі 101233,24 грн., за червень 2014 року в сумі 37405,78 грн., за липень 2014 року в сумі 51721,07 грн., за серпень 2014 року в сумі 45560,72 грн., за вересень 2014 року в сумі 46162,49 грн., за жовтень 2014 року в сумі 53739,45 грн., за листопад 2014 року в сумі 75945,61 грн., за грудень 2014 року в сумі 73174,66 грн., за січень 2015 року в сумі 57003,65 грн., за лютий 2015 року в сумі 42099,23 грн., за березень 2015 року в сумі 49098,49 грн., за квітень 2015 року в сумі 70609,16 грн., червень 2015 року в сумі 16955,12 грн., за липень 2015 року в сумі 24880,23 грн., за серпень 2015 року в сумі 23167,47 грн., за вересень 2015 року в сумі 82151,34 грн., за листопад 2015 року в сумі 67119,99 грн., за грудень 2015 року в сумі 48646,16 грн., всього на суму 1964805,17 грн. до порушень податкового законодавства, викладених в акті № 670/05-99-13/35470311 від 13.10.2017 року за результатами документальної планової виїзної перевірки, визнати протиправними та скасувати винесені на підставі акту перевірки від 13.10.2017 року № 670/05-99-13/35470311 податкове повідомлення-рішення від 02.11.2017 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору - 24164 грн., суми пені - 4984 грн.; податкове повідомлення-рішення від 02.11.2017 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 510,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 02.11.2017 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 807,48 грн.; визнати протиправним та скасувати винесене на підставі акту перевірки від 13.10.2017 року № 670/05-99-13/35470311 податкове повідомлення-рішення від 02.11.2017 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податків і зборів на суму 7521861 грн.: у тому числі з податку на доходи фізичних осіб - 3683219 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2763905 грн., сума пені - 1074737 грн.) в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податків і зборів зі сплати податку на доходи фізичних осіб за липень 2013 року в сумі 64106,42 грн., за серпень 2013 року в сумі 95099,30 грн., за вересень 2013 року в сумі 89809,99 грн., за жовтень 2013 року в сумі 107969, 05 грн., за листопад 2013 року в сумі 105862,43 грн., за грудень 2013 року в сумі 109797,90 грн., за січень 2014 року в сумі 102472, 31 грн., за лютий 2014 року в сумі 106481,68 грн., за березень 2014 року у сумі 107870,31 грн., за квітень 2014 року в сумі 108638,57 грн., за травень 2014 року в сумі 101233,24 грн., за червень 2014 року в сумі 37405,78 грн., за липень 2014 року в сумі 51721,07 грн., за серпень 2014 року в сумі 45560,72 грн., за вересень 2014 року в сумі 46162,49 грн., за жовтень 2014 року в сумі 53739,45 грн., за листопад 2014 року в сумі 75945,61 грн., за грудень 2014 року в сумі 73174,66 грн., за січень 2015 року в сумі 57003,65 грн., за лютий 2015 року в сумі 42099,23 грн., за березень 2015 року в сумі 49098,49 грн., за квітень 2015 року в сумі 70609,16 грн., червень 2015 року в сумі 16955,12 грн., за липень 2015 року в сумі 24880,23 грн., за серпень 2015 року в сумі 23167,47 грн., за вересень 2015 року в сумі 82151,34 грн., за листопад 2015 року в сумі 67119,99 грн., за грудень 2015 року в сумі 48646,16 грн., всього на суму 1964805,17 грн., пені у сумі 941446,37 грн., штрафу 1469755,25 грн.; визнати протиправною бездіяльність щодо несписання безнадійного податкового боргу зі сплати податку на доходи фізичних осіб за липень 2013 року в сумі 64106,42 грн., за серпень 2013 року в сумі 95099,30 грн., за вересень 2013 року в сумі 89809,99 грн., за жовтень 2013 року в сумі 107969, 05 грн., за листопад 2013 року в сумі 105862,43 грн., за грудень 2013 року в сумі 109797,90 грн., за січень 2014 року в сумі 102472, 31 грн., за лютий 2014 року в сумі 106481,68 грн., за березень 2014 року у сумі 107870,31 грн., за квітень 2014 року в сумі 108638,57 грн., за травень 2014 року в сумі 101233,24 грн., за червень 2014 року в сумі 37405,78 грн., за липень 2014 року в сумі 51721,07 грн., за серпень 2014 року в сумі 45560,72 грн., за вересень 2014 року в сумі 46162,49 грн., за жовтень 2014 року в сумі 53739,45 грн., за листопад 2014 року в сумі 75945,61 грн., за грудень 2014 року в сумі 73174,66 грн., за січень 2015 року в сумі 57003,65 грн., за лютий 2015 року в сумі 42099,23 грн., за березень 2015 року в сумі 49098,49 грн., за квітень 2015 року в сумі 70609,16 грн., червень 2015 року в сумі 16955,12 грн., за липень 2015 року в сумі 24880,23 грн., за серпень 2015 року в сумі 23167,47 грн., за вересень 2015 року в сумі 82151,34 грн., за листопад 2015 року в сумі 67119,99 грн., за грудень 2015 року в сумі 48646,16 грн., всього на суму 1964805,17 грн., пені у сумі 941446,37 грн., штрафу 1469755,25 грн. та зобов`язати здійснити списання безнадійного податкового боргу зі сплати податку на доходи фізичних осіб за липень 2013 року в сумі 64106,42 грн., за серпень 2013 року в сумі 95099,30 грн., за вересень 2013 року в сумі 89809,99 грн., за жовтень 2013 року в сумі 107969, 05 грн., за листопад 2013 року в сумі 105862,43 грн., за грудень 2013 року в сумі 109797,90 грн., за січень 2014 року в сумі 102472, 31 грн., за лютий 2014 року в сумі 106481,68 грн., за березень 2014 року у сумі 107870,31 грн., за квітень 2014 року в сумі 108638,57 грн., за травень 2014 року в сумі 101233,24 грн., за червень 2014 року в сумі 37405,78 грн., за липень 2014 року в сумі 51721,07 грн., за серпень 2014 року в сумі 45560,72 грн., за вересень 2014 року в сумі 46162,49 грн., за жовтень 2014 року в сумі 53739,45 грн., за листопад 2014 року в сумі 75945,61 грн., за грудень 2014 року в сумі 73174,66 грн., за січень 2015 року в сумі 57003,65 грн., за лютий 2015 року в сумі 42099,23 грн., за березень 2015 року в сумі 49098,49 грн., за квітень 2015 року в сумі 70609,16 грн., червень 2015 року в сумі 16955,12 грн., за липень 2015 року в сумі 24880,23 грн., за серпень 2015 року в сумі 23167,47 грн., за вересень 2015 року в сумі 82151,34 грн., за листопад 2015 року в сумі 67119,99 грн., за грудень 2015 року в сумі 48646,16 грн., всього на суму 1964805,17 грн., пені у сумі 941446,37 грн., штрафу 1469755,25 гривень.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Головним управлінням ДФС у Донецькій області на підставі акту, що складений за результатами планової виїзної документальної перевіркии від 13.10.2017 № 670/05-99-13-03/35470311 позивача, прийнято податкові повідомлення рішення від 02.11.2017 № , № , № та № .

Також Позивач вважає, що має право на визнання податкового боргу, який виник за період з 01.07.2013 по 31.12.2015 року, пені та штрафів - безнадійним, а дії щодо включення Відповідачем безнадійного податкового боргу до порушень податкового законодавства за зазначений період, а також бездіяльності Головного управління ДФС у Донецькій області щодо несписання цього безнадійного податкового боргу протиправними.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами загально позовного провадження.

20 грудня 2019 року до участі у справі у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Покровську міську раду Донецької області, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

23 січня 2020 року закрито підготовче провадженн та розпочато розгляд справи по суті.

14 листопада 2019 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в позовних вимогах.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на адміністративний позов.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - Комунальне підприємство «Покровськводоканал» (код за ) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис, перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Донецькій області. Зареєстроване за адресою: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Шевченка, буд. 90, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач - Головне управління ДФС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пунктів 77.1, 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України та плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на ІІІ квартал 2017 року, на підставі наказу Головного управління ДФС у Донецькій області «Про проведення документальної планової виїзної перевірки КП «Покровськводоканал» від 08.09.2017 № 1060 проведена документальна планова виїзна перевірка КП «Покровськводоканал», з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.07.2014 по 30.06.2017, військового збору за період з 03.08.2014 по 30.06.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.02.2012 по 30.06.2017.

На підставі вищевказаного акту перевірки, 2 листопада 2017 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийняті наступні рішення:

1) податкове повідомлення рішення від 02.11.2017 № яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору сума штрафу 24164 грн., сума пені 4984 грн.;

2) податкове повідомлення рішення від 02.11.2017 № яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 510,00 грн.;

3) податкове повідомлення рішення від 02.11.2017 № яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 807,48 грн.;

4) податкове повідомлення рішення від 02.11.2017 № яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних на суму 7521861 грн.: у тому числі з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням на суму 3683219 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 2763905 грн., сума пені 1074737 гривень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями (далі по тексту - Кодекс) встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справа.

Так, відповідно до п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбаченийрозділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченомустаттею 18тарозділом IV цього Кодексу.

Згідно до п. 15.1 ст. 15 Кодексу, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 16.1 ст. 16 Кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний:

вести в установлено порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків і зборів;

подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 18.1 ст. 18 Кодексу, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платника податків і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платника податків (п.18.2 ст. 18 ПК України).

Так, згідно до абз. 2 п. 57.1. ст. 57 Кодексу, податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним доходу, що виплачується на користь платника податку фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Питання податку на доходи фізичних осіб врегульовано розділом IV Кодексу .

Відповідно до ст. 162 вказаного Кодексу, платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно зі ст. 163 Кодексу, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Об`єктом оподаткування нерезидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету врегульовано ст. 168 Кодексу.

Відповідно до п.п. 168.1.1 та 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Кодексу, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з п.п. 168.1.5 та 168.1.6 п. 168.1 ст. 168 Кодексу, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Для цілей цього розділу та п. 54.2 ст. 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Порядок сплати (перерахування) податку до бюджету визначено п. 168.4 ст. 168 Кодексу.

Статтею 171 Кодексу встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Згідно з п.п. «а» та «б» п. 176.2 ст. 176 Кодексу, платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок та подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 Кодексу, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п. 161 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Отже, і податок на доходи фізичних осіб, і військовий збір сплачуються (перераховуються) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу. Податкові агенти зобов`язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) вказані податок та збір до бюджету з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок (п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п.п. «а» п. 176.2 ст.176 Кодексу).

При цьому, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Кодексу).

Контролюючим органом встановлені порушення Позивачем, зокрема, вимог п. 164.6 ст. 164, п.п. 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.п. «а», «б» п. 176.2 ст.176, п.п. 1.4, 1.6 п. 161 підроздозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Відповідальність за порушення вимог податкового законодавства передбачена главою 11 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 Кодексу, у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положення п. 126.1 ст. 126 Кодексу контролюючим органом щодо частини виявлених порушень застосовані правомірно.

Контролюючий орган також дійшов правомірного висновку, що за встановлені актом перевірки порушення вимог податкового законодавства позивач підлягав притягненню до відповідальності у вигляді накладення штрафу на підставі п. 127.1 ст. 127 Кодексу.

Так, п. 127.1 ст. 127 Кодексу визначено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Пунктом 127.1 ст. 127 Кодексу встановлена міра відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Склад порушення пов`язується з фактом виплати доходу без сплати податку.

Натомість, коли мають місце нарахування, однак несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 Кодексу. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати, а не від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

У разі якщо виплата доходу, а відповідно, і перерахування податку здійснені з порушенням строку, визначеного п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Кодексу, фактично має місце порушення, передбачене ст. 126 Кодексу, відповідно, і штрафні санкції мають бути застосовані у встановленому нею розмірі.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі № П/811/618/17, від 27.11.2018 року в справі №820/2840/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також, суд критично ставиться до доводів Позивача про визнання протиправними дій щодо включення безнадійного податкового боргу, визнання протиправною бездіяльність щодо несписання безнадійного податкового боргу та зобов`язання здійснити списання безнадійного податкового боргу зі сплати податку на доходи фізичних осіб з огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 Кодексу визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.11. п. 14.1. ст. 14 Кодексу безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення;

в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими;

г) заборгованість фізичних осіб, прощена кредитором, за винятком заборгованості осіб, пов`язаних з таким кредитором, та осіб, які перебувають з таким кредитором у трудових відносинах, та осіб, які перебували з таким кредитором у трудових відносинах, і період між датою припинення трудових відносин таких осіб та датою прощення їх заборгованості не перевищує три роки;

ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, що не перевищує 25 відсотків мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб);

д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв`язку з його ліквідацією;

е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року;

є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості;

ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

з) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.

Так, п. 101.1 ст.101 Кодексу визначено, що Під терміном "безнадійний" розуміється:

101.2.1. податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;

101.2.2. податковий борг фізичної особи, яка:

визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

понад 720 днів перебуває у розшуку;

101.2.3. податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом;

101.2.4. податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

101.2.5. податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Згідно з п. 2.1 розд. ІІ Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 (далі Порядок), під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти:

1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;

2) податковий борг фізичної особи, яка:

визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

понад 720 днів перебуває у розшуку;

3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст. 102 глави 9 розд. II Кодексу;

4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується:

Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України;

уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, - у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави;

рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха, у тому числі рішеннями щодо визначення окремих місцевостей потерпілими від несприятливих погодних умов, які спричинили втрату врожаю сільськогосподарських культур в обсягах, що перевищують 30 відс. середнього врожаю за попередні п`ять календарних років;

рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад - у випадках, встановлених Кодексом;

висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати форс-мажорні обставини;

5) податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

У випадках, передбачених п.п. 4 п. 2.1 розд. II Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в п.п. 4 п. 2.1 розд. II Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним (п. 4.1 розд. IV Порядку).

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (п. 4.2 Порядку).

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал (п. 4.4 Порядку).

Крім того, згідно ст. 97 Кодексу, безнадійним вважається також борг, що залишився непогашеним після ліквідації платника податків, не пов`язаної з банкрутством.

Порядок списання такого податкового боргу визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1231 «Про затвердження Порядку списання непогашених грошових зобов`язань або податкового боргу після ліквідації платника податків, не пов`язаної з банкрутством» зі змінами та доповненнями.

Позивач також вказує на те, що 22.10.2018 року він звернувся до відповідача з пропозицією щодо списання сум несплаченого податку на доходи фізичних осіб, які виникли в період з 01.07.2013 по 31.12.2015 року у підприємства, штрафних санкцій і пені як безнадійного податкового боргу, на що відповідачем позивачу було відмовлено, тобто вже після проведеної перевірки, на підставі якої винесено спірні податкові повідомлення рішення.

Суд звертає увагу на те, що податкова заборгованість виникла внаслідок несплати позивачем узгоджених сум податкового зобов`язання.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем було встановлено цей факт та відповідно винесене податкове повідомлення рішення від 02.11.2017 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних на суму 7521861 грн.: у тому числі з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням на суму 3683219 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 2763905 грн., сума пені 1074737 гривень.

Тобто, посилання Позивача на норми, викладені у п. 102.1. ст. 102. Кодексу, яким визначено право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, є безпідставними, оскільки термін визначений у цьому підпункті Кодексу ще не сплинув.

Як вбачається з автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду», у травні 2019 року Головне управління ДФС у Донецькій області звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративном позовом до Комунального підприємства "Покровськводоканал" про стягнення податкової заборгованості в сумі 4620168,75 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 8 липня 2019 року у справі № 200/6751/19-а адміністративний позов Головного управління ДФС у Донецькій області задоволено повністю. Вказаним рішенням суду встановлено, що податковий борг в розмірі 4620168 коп. 75 коп. виник внаслідок несплати узгоджених податкових зобов`язань з військового збору у сумі 29148 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 2 листопада 2017 року № , з податку на доходи фізичних осіб на підставі податкового повідомлення-рішення від 2 листопада 2017 року № на суму 7521861 грн., у зв`язку з частковою сплатою у розмірі 3145854 грн. 42 коп. залишок боргу складає 4376006 грн. 58 коп., податкового повідомлення-рішення від 2 листопада 2017 року № у сумі 510 грн. та пені у сумі 214504 грн. 17 коп.

Податковим органом з метою стягнення до бюджету суми податкового боргу було направлено відповідачу податкову вимогу від 5 травня 2018 року форми «Ю» № 778-45 на суму 7551519 грн., яка була отримана відповідачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, та докази оскарження зазначеної вимоги у судовому або адміністративному порядку в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року апеляційне провадження у справі № 200/6751/19-а зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 200/11943/19-а.

Відповідачем зроблено всі передбачені Податковим кодексом України дії щодо стягнення до бюджету суми податкового боргу шляхом направлення податкової вимоги від 5 травня 2018 року форми «Ю» № 778-45 щодо сплати податкової заборгованості.

Твердження позивача, що він 22.10.2018 року звертався до Відповідача з пропозицією щодо списання сум несплаченого податку на доходи фізичних осіб, які виникли за період з 01.07.2013 року по 31.12.2015 року у підприємства, штрафних санкцій і пені як безнадійного податкового боргу, судом не беруться до уваги, оскільки на час звернення до податкового органу сума податкового боргу є узгодженою.

Позивач також у позовній заяві посилається на Закон України від 12 вересня 2014 року №1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі по тексту Закон №1669).

Проте суд звертає увагу, що спірні податкові повідомлення - рішення прийнято з податку на доходи з фізичних осіб та війського збору.

Позивач посилається на наявність сертифікату Торгово - промислової палати як на підставу звільнення його від відповідальності.

Закон № 1669 не містить прямих норм про звільнення від відповідальності платників з податку на доходи з фізичних осіб та війського збору.

Водночас, відповідно до ст. 10 Закону № 1669, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», не закінчилась, позивач зареєстрований на підконтрольній Україні території, а саме у м. Покровськ.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення статті 10 Закону № 1669 є спеціальною нормою закону, яка поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об`єктивних обставин - проведення антитерористичної операції, факти про які, в свою чергу, підлягають підтвердженню належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб, що, відповідно, встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків, в тому числі й в частині неналежного виконання обов`язку своєчасної сплати грошових податкових зобов`язань.

Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції від 02.09.2014) визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такою конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень, та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Щодо наявних сертифікатів слід зазначити наступне. Частиною першою статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово - промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово - промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 року.

Статтею 6.1. вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, модою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2.)

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо. Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Аналізуючи вищезазначені норми, суд приходить до висновку про те, що Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів, проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

До вказаних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 01.10.2019 р у справі № 805/385/17-а.

Крім цього, у вказаній постанові Верховний суд вказав, що зазначення у вказаному Сертифікаті того, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такий Сертифікат засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє, навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року, Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.

Таким чином, суд зазначає, що позивач посилається на Сертифікат від 20 серпня 2014 року № 2503/05-4 Торгово-промисловою палатою України із засвідченням настання обставин непереборної сили з 02.07.2014 року, що стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів у відповідності до п. 100.4-100.5 ст. 100 Кодексу.

Тобто, позивачу виданий сертифікат із засвідченням настання обставин непереборної сили, який розповсюджується на реалізацію п. 100.4-100.5 ст. 100 Кодексу, яка, в свою чергу, передбачає процедуру розстрочення та відстрочення сплати грошових зобов`язань, а не процедуру звільнення від такої сплати, або взагалі підставу для не нарахування платнику зобов`язань та штрафних санкцій, а також визнання податкової заборгованості такою, як безнадійною заборгованістю.

Таким чином, наявність у позивача сертифікату не є підставою для несплати податкових зобов`язань, та не є обставиною, що звільняє платника податку від відповідальності за порушення норм діючого податкового законодавства, а лише засвідчує факт, який повинен братись до уваги контролюючим органом для надання платникові розстрочення та/або відстрочення сплати таких зобов`язань (у разі прийняття відповідного рішення) через обставину непереборної сили.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Покровськводоканал» (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул. Шевченка, буд. 90, код в ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької Дивізії, 114, код в ), третя особа - Покровська міська рада Донецької області (85300, Донецька обл., пл. Шибанкова, 11, код в ), про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити списання безнадійного податкового боргу - відмовити повністю.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та проголошено в судовому засіданні 13 лютого 2020 року.

Повний текст рішення суду виготовлений 20 лютого 2020 року.

Суддя Є.В. Череповський