Справа № 809/717/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2020 року

Київ

справа №809/717/17

адміністративне провадження №К/9901/39305/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Юрченко В.П.,

суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НТЦ «Промтехдіагностика» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2017 (суддя О.О. Лучко) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 (колегія суддів: Т.В. Онишкевич, Л.П. Іщук, Я.С. Попко) у справі № 809/717/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НТЦ «Промтехдіагностика» до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

11.05.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «НТЦ «Промтехдіагностика» (далі - Товариство) звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - ДФС) про визнання нечинними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.05.2017.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказане податкове повідомлення-рішення є недійсним, оскільки ДФС під час проведення перевірки не було встановлено всебічно всіх фактів, а тому у контролюючого органу відсутні правові підстави для нарахування пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості, а саме наявності форс-мажорних обставин.

Постановою Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 у задоволені позову було відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що позивач не здійснював свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, не повідомляв нерезидента, російського контрагента, про виникнення форс-мажорних обставин відповідно до п.10 контракту від 29.01.2014 та форс-мажорні обставини підтверджуються не сертифікатом Торгово-промислової палати України, як того вимагає закон, а висновком Торгово-промислової палати України від 10.09.2015 за зверненням позивача від 31.08.215, а тому відповідач правомірно нарахував позивачеві пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 53100,87 грн.

Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позов задовольнити. Вказується, на доводи, які наведені у позові, що не потребують додаткового зазначення.

Письмового відзиву на вказану касаційну скаргу до Верховного Суду не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 12.04.2017 працівниками ГУ ДФС в Івано-Франківській області на підставі наказу №393 від 22.03.2017 та направлення на перевірку №498 від 24.03.2017 проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика» з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 01.02.2014 по 28.02.2017, за результатами якої складено акт від 12.04.2017 №274/09-19-14-05/13655725.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика» в порушення ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при здійсненні розрахунків по імпортних операціях на 21 день пізніше граничного терміну проведено розрахунки в сумі 1551660,49 рос. руб. та на 29 днів пізніше граничного терміну проведено розрахунки в сумі 686129,50 рос. руб. згідно Контракту №7Т1/14-14 від 29.01.2014, укладеного з нерезидентом ОАО «Выксунский металлургический завод» (Російська Федерація).

На підставі акту перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № від 04.05.2017, згідно з яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 53100,87 грн.

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, слугувала інформація, наведена в повідомленні ПАТ «ВіЕС Банк» від 05.06.2014 №12-4/11959 про порушення ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика» законодавчо встановлених строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями по контракту №7Т1/14-14 від 29.01.2014 (дата здійснення операції - 19.02.2014, граничний термін отримання товару - 20.05.2014), умовами якого ОАО «Выксунский металлургический завод» (продавець) продає, а ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика» (покупець) купує труби стальні виробництва ОАО «Выксунский металлургический завод», м.Викса, Російська Федерація. Найменування, асортимент, кількість, якість, умови, період або терміни поставки, упакування., маркування та інші дані вказані в Специфікації, яка є невід`ємною частиною контракту.

На виконання умов контракту №7Т1/14-14 позивачем згідно платіжного доручення №43 від 19.02.2014 здійснено попередню оплату в сумі 3783000,00 рос.руб. за товар - труби стальні.

Згідно вказаної оплати позивачем отримано від нерезидента ОАО «Выксунский металлургический завод» 64 тонни труби стальної на суму 3096870,50 рос.руб., а саме: 32 тонни згідно митної декларації №/2014/9952 від 28.03.2014 в сумі 1545210,00 рос.руб. та 32 тонни згідно митної декларації №/2014/020218 від 10.06.2014 року в сумі 1551660,00 рос.руб.

Продавцем, - ОАО «Выксунский металлургический завод» повернуто позивачу 686129,50 рос.руб., які надійшли 17.06.2014 на розподільчий рахунок та 18.06.2014 року - на поточний рахунок, відкритий в ПАТ «Ві Ес Банк».

Таким чином, на проведену попередню оплату в загальній сумі 3783000,00 рос.руб. ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика» від нерезидента ОАО «Выксунский металлургический завод» у встановлені граничні терміни розрахунків згідно митної декларації №/2014/9952 від 28.03.2014 року отримано 32 тонни труб стальних на загальну суму 1545210,01 рос.руб.

Крім того, на іншу суму попередньої оплати 2237789,99 рос. руб. (різниця 3783000,00 - 1545210,01) ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика» отримано 32 тонни труб стальних згідно митної декларації №/2014/0020 від 10.06.2014 в сумі 1551660,49 рос. руб., тобто на 21 день пізніше встановленого Постановою НБУ граничного терміну розрахунків; а також отримано повернену суму 686129,50 рос. руб. на валютний рахунок ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика» згідно банківської виписки від 18.06.2014 року на 29 днів пізніше граничного терміну розрахунків.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішення, та не оспорюючи факт пропуску ним 21-ти та 29-ти денного строку граничного терміну розрахунку, позивач звернувся до суду із даним позовом, у задоволенні якого було відмовлено, з чим погоджується Суд, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За визначенням, наведеним Положенні про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженому наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 06.09.2001 № 201, зовнішньоекономічний договір (контракт) - це матеріально оформлена угода двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, та спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Пунктом 1 Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженому наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 06.09.2001 № 201, встановлено, що права та обов`язки сторін зовнішньоекономічної угоди визначаються матеріальним та процесуальним правом місця її укладання, якщо сторони не погодили інше, і відображаються в умовах договору (контракту). До умов, які повинні бути передбачені в договорі (контракті), якщо сторони такого договору (контракту) не погодилися про інше щодо викладення умов договору і така домовленість не позбавляє договір предмета, об`єкта, мети та інших істотних умов, без погодження яких сторонами договір може вважатися таким, що неукладений, або його може бути визнано недійсним внаслідок недодержання форми згідно з чинним законодавством України, відносяться, зокрема, форс-мажорні обставини. Цей розділ містить відомості про те, за яких випадків умови договору (контракту) можуть бути не виконані сторонами (стихійні лиха, воєнні дії, ембарго, втручання з боку влади та інше). При цьому сторони звільняються від виконання зобов`язань на строк дії цих обставин, або можуть відмовитися від виконання договору (контракту) частково або в цілому без додаткової фінансової відповідальності. Строк дії форс-мажорних обставин підтверджується торгово-промисловою палатою відповідної країни.

Відповідно до частин першої, шостої статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» № 185/94-ВР від 23.09.1994 (в редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 185/94-ВР) виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Пунктом 1 постанови Правління Національного банку України від 14.11.2013 № 453 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Згідно частини 1 статті 4 Закону Закон № 185/94-ВР порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Положеннями частин шостої, сьомої статті 6 Закону № 185/94-ВР передбачено, що якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Таким чином, у відносинах щодо дотримання валютного законодавства визначено компетентні органи, які уповноважені засвідчувати обставини непереборної сили, зокрема - Торгово-промислову палату України та інші державні органи, що видають нормативно-правові акти, а саме - Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, Президент України.

Абзацом 2 частини третьої статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» №671/97-ВР від 02.12.1997 визначено, що Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з частиною першою статті 14 -1 Закону №671/97-ВР Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Як було установлено судами попередніх інстанцій та, що не спростовано позивачем упродовж розгляду справи, відповідний сертифікат про наявність форс-мажорних обставин під час виконання контракту №7Т1/14-14 від 05.06.2014 Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими нею регіональні торгово-промислові палати не видавався. Обставин, які б засвідчували пільги по застосувань штрафних санкцій, передбачених Законом № 185/94-ВР, а саме здійснення позивачем діяльності на території проведення АТО, чи здійснення ним повідомлення нерезидента, - продавця за наведеним контрактом про наявність відповідних подій встановлено не було, про які також не зазначає Товариство.

Таким чином, з огляду на те, що позивач не заперечує факту пропуску ним 21-ти та 29-ти денного строку граничного терміну розрахунку під час виконання контракту №7Т1/14-14 від 05.06.2014, передбаченого статтею 1 Закону № 185/94-ВР, який був змінений пунктом 1 постанови Правління Національного банку України від 14.11.2013 № 453, у Верховного Суду не має підстав вважати, що відповідач, нарахувавши до позивача спірним у даній справі податковим повідомленням-рішенням пеню, діяв в межах та у спосіб передбачений законодавством України.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, розглядаючи подібні правовідносини, - постанова від 13.03.2018, справа №802/805/17-а, касаційне провадження №К/9901/33116/18.

Щодо доводів позивача про наявність відповідного висновку Торгово-промислова палата України від 10.09.2015 №6770/03.3-8 щодо впливу форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) на унеможливлення виконання зобов`язання за контрактом №7Т1/14-14 від 05.06.2014, Суд з огляду на позицію Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 23.07.2019, справа №826/7997/17, провадження №К/9901/15563/19, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із наведеною вище статтею 14-1 Закону № №671/97-ВР форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина другої цієї статті).

За визначенням підпункту 3.1.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням президії ТПП України від 15.07.2017 №40 (3) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язань товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо (пункт 3.2 Регламенту).

Відповідно до пункту 3.3 Регламенту сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ встановленої Торгово-промисловою палатою України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Торгово-промислова палата України веде єдиний Реєстр сертифікатів, виданих нею та регіональними торгово-промисловими палатами, про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та Реєстр уповноважених осіб, допущених до розгляду заяв із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (пункт 5.1 Регламенту).

Наведені норми не дають підстави стверджувати, що будь-який висновок Торгово-промислової палати, в якому йдеться про форс-мажорні обставини, має юридичну силу сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин.

Таким чином, єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави звільнення від відповідальності, встановленої статтею 4 Закону № 185/94-ВР, за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що прямо передбачено у частині сьомій статті 6 цього Закону, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для відмови в задоволенні позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НТЦ «Промтехдіагностика» залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду