Справа № 523/13150/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2020 року

Київ

справа №523/13150/16-а

адміністративне провадження №К/9901/20860/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року (колегія суддів: Домусчі С.Д., Коваль М.П., Кравець О.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобов`язання призначити та виплачувати пенсію у зв`язку із втратою годувальника,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому просила суд:

- визнати неправомірною відмову відповідача в призначені пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії померлого чоловіка;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії померлого чоловіка з часу звернення за призначенням такої пенсії.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірною відмову Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_2 .

Зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі перевести з 25.07.2016 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, в розмірі 50 відсотків пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_2 , виходячи з попереднього виду пенсії, яку отримував на день смерті годувальник, в розмірі 9423,57 грн.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідач відмовив в призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки після проведених розрахунків, які відповідно до ст.37 Закону складають 50% пенсії за віком померлого годувальника, було з`ясовано, що пенсія позивача буде меншою. Вказує, що для призначення пенсії за втратою годувальника обчилюється саме пенсія за віком померлого годувальника.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження.

Справу передано до Верховного Суду.

Від Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області надійшло клопотання про заміну відповідача правонаступником, а саме Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області.

Відповідно до п. 2 постанови КМУ від 08.11.2017 № 821 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" Суворовське ОУПФ реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Отже, враховуючи, що Суворовське ОУПФ припинено, його слід замінити правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

У зв`язку з відсутністю клопотань про розгляд справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на пенсійному обліку Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судами встановлено, що ОСОБА_2 отримував пенсію, призначену згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення" за вислугу років та в червні 2016 року її розмір становив 9423,57 грн.

25.07.2016 ОСОБА_1 подала до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі заяву про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Суворовським ОУПФ в м. Одесі був проведений розрахунок пенсії позивачу у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до якого 50 відсотків пенсії годувальника становить 1130 грн., що є меншим розміром, ніж пенсія за віком яку отримує позивач. Відтак, позивачу рекомендовано лишитись на пенсії за віком.

Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір пенсії за втратою годувальника на підставі Закону №1058-IV, обраховується саме виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що пенсія за втратою годувальника повинна становити саме 50% отримуваної померлим годувальником пенсії станом на місяць смерті.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені статтею 36 Закону №1058-IV, за змістом якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина перша, пункт 1 частини другої, абзац другий пункту 2 частини третьої цієї статті).

Питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, унормовані статтею 37 Закону №1058-IV, якою передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, базовою величиною для визначення розміру пенсії, призначеної у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону №1058-IV є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника.

В той же час, відповідач здійснивши розрахунок пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 , який належав би до виплати, вказав, що 50 відсотків такої пенсії становить 1130 гривень і це є меншим за розмір пенсії, яку вже отримує позивач.

Водночас, позивач вважає, що відповідач, при вирішенні питання про призначення спірної пенсії, повинен був враховувати розмір призначеної померлому годувальнику пенсії за вислугу років - 9423,57 гривень.

Однак, такі доводи позивача засновані на неправильному розумінні статті 37 Закону №1058-IV, якою, як вже зазначалось вище, передбачено обчислення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виходячи саме з розміру пенсії за віком.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі № 676/6529/15-а.

В свою чергу, стаття 9 Закону №1058-IV встановлює вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, оскільки позивач звернулась за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника саме на підставі Закону №1058-IV, розмір такої пенсії обчислюється виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника. Іншого цим Законом не передбачено.

При цьому, за приписами пункту 4 Розділу XV «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону №1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Приписи наведеної правової норми необхідно застосовувати й у даному випадку, оскільки позивач вже отримує пенсію відповідно до Закону №1058-IV, а тому призначення іншого виду пенсії, передбаченому цим же Законом, в іншому розмірі, за своєю суттю, є тотожним перерахунку пенсійної виплати й, до того ж, внаслідок цього її розмір зміниться у бік зменшення, що, у розумінні вказаних вище законодавчих приписів є неприпустимим і виключає можливість прийняття суб`єктом владних повноважень рішень або вчинення ним дій, які б звужували зміст, обсяг існуючих соціальних гарантій.

Ураховуючи викладене, висновки суду першої інстанції стосовно відсутності, у даному випадку, підстав для призначення позивачу пенсії по втраті годувальника саме на підставі Закону №1058-IV ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Відтак, враховуючи ст. 352 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Замінити відповідача Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Касаційну скаргу на Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року скасувати.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року залишити в силі.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук