Справа № 640/24572/19
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
11 лютого 2020 року м. Київ № 640/24572/19
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Качур І.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами
ОСОБА_1 через ОСОБА_2 як представника громадської організації «Асоціація ветеранів ВМС України»
до Київського міського військового комісаріату
Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 через ОСОБА_2 як представника громадської організації «Асоціація ветеранів ВМС України» з позовом до Київського міського військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:
- визнати протиправними та такими, що мають наслідком порушення рівності конституційних прав і свобод та рівності перед законом дії Київського міського військового комісаріату та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які спрямовані на обмеження з 01 березня 2018 року розміру пенсії ОСОБА_1 в порівнянні з розміром обчислення пенсії військовослужбовцям відповідної категорії, звільненим з військової служби після 01 березня 2018 року - дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від ЗО серпня 2017 року № 704 «Про грошове ' забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати до Київського міського військового комісаріату Список осіб, пенсії яких підлягають перерахунку у зв`язку з набранням чинності постановою KM України № 704, перерахувати з 01 березня 2018 року та виплатити перерахований розмір пенсії за минулий час на підставі отриманої від КМВК довідки, яка відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб" (2262 - XII), Закону України від 04 липня 2002 року № 51-IV, частини другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII, включає щомісячні основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення з розмірів, встановлених для виплати з 01 березня 2018 року військовослужбовцям Кабінетом Міністрів України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» повністю одноразовим 100 процентним щомісячним платежем з урахуванням 86% грошового забезпечення військовослужбовця відповідної категорії без обмеження максимальним розміром.
- зобов`язати Київський міський військовий комісаріат відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 43,51,55 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб" (2262 - XII) надати станом з 01 березня 2018 року до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , особово - пенсійна справа ФА 123544), обчисленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 з урахуванням щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з примітками до додатків 1,14 до цієї постанови і включають:
- посадовий оклад в гривнях, визначений шляхом множення не менш 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного 2018 та 2019 року на тарифний коефіцієнт, визначений згідно з примітками до додатку 1, постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 за останньою посадою перед звільненням ОСОБА_1 з військової служби;
- військове звання полковник в гривнях, визначений шляхом множення не менш 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного 2018 та 2019 року на тарифний коефіцієнт, визначений згідно з приміткою до додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704;
- надбавку за вислугу років 50% суми посадового окладу та окладу за військове звання;
- надбавку, обчислену залежно від проценту, що був встановлений для позивача до 01.03.2019 за роботу в умовах режимних обмежень (робота з таємними документами, виробами, носіями), в гривнях;
- надбавку за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, що встановлена для відповідної категорії військовослужбовця розпорядженнями та наказами Міністра оборони України в 2018 та 2019 роках на підставі наданих (делегованих) повноважень згідно п.5,6 постанови Кабінету Міністрів України від ЗО серпня 2017 року № 704;
- премію обчислену залежно від розміру, що встановлений для відповідної категорії військовослужбовця розпорядженнями та наказами Міністра оборони України в 2018 та 2019 роках на підставі наданих (делегованих) повноважень згідно п.5,6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 в гривнях.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
До позовної заяви додано клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке ґрунтується на тому, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням позиції Конституційного Суду України, висловлене у рішенні від 28.11.2013 № 12-рп/2013 (надалі рішення від 28.11.2013), громадська організація звільняється від сплати судового збору, у разі, якщо звертається із заявою до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.
У рішення від 28.11.2013, Конституційний Суд України розглянув на пленарному засіданні справу за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року N 3674-VI з наступними змінами (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., N 14, ст. 87) (далі - Закон N 3674) у взаємозв`язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" від 23 грудня 1993 року N 3792-XII (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., N 13, ст. 64) з наступними змінами (далі - Закон N 3792).
Аналізуючи п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у рішенні від 28.11.2013 сформовано висновок щодо осіб, на яких розповсюджується зазначена норма права. Серед суб`єктів, передбачених у пункті 7 частини першої статті 5 Закону N 3674, які звільняються від сплати судового збору, визначені державні органи, підприємства, установи, організації. Системний та логіко-граматичний аналіз словосполучення "державні органи, підприємства, установи, організації", що використовується в пункті 7 частини першої статті 5 Закону N 3674, дає підстави для висновку, що означення "державні" характеризує логічно пов`язані однорідні означувані слова "органи", "підприємства", "установи", "організації". Саме в такому контексті наведене словосполучення є лексично і граматично завершеним.
За пунктом 7 частини першої статті 5 Закону N 3674 від сплати судового збору звільняються також громадські організації, які звернулися до суду із заявами щодо захисту прав та інтересів інших осіб у випадках, передбачених законодавством.
Суд звертає увагу позивачів на те, що у рішенні від 28.11.2013 Конституційний Суд України тлумачив п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції від 23.10.2013, яка була чинною на дату ухвалення рішення від 28.11.2013.
Пункт 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції від 23.10.2013 викладений наступним чином: «Від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав;».
Тлумачення Конституційного Суду України стосується саме уточнення переліку суб`єктів, які мають право на звільнення від судового збору за приписами зазначеної норми права.
Позовна заява підписана 21.09.2019 та надійшла до суду 23.09.2019. З 01.01.2019 діє чинна редакція Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.
На відміну від редакції Закону від 23.10.2013, перелік суб`єктів, що звільняються від сплати судового збору значно зменшився і не включає слово «організації». Визначення громадянина міститься у Законі України «Про громадянство», відповідно до ст. 1 якого громадянин України особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України, особа фізична особа.
Таким чином, право на звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» мають лише фізичні особи, у той час як Громадська організація «Асоціація ветеранів ВМС України» є юридичною особою, про що свідчать відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також зазначено у п. 1.7 Статуту громадської організації «Асоціація ветеранів ВМС України», копія якого знаходиться у матеріалах справи.
З огляду на зазначене, для звільнення від сплати судового збору у даному випадку не застосовується підстава, передбачена п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Матеріали справи не містять докази сплати судового збору, водночас єдина заявлена підстава для звільнення від сплати судового збору не може бути застосована, як вже було встановлено судом.
Приписами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду заяви немайнового характеру фізичною особою, судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921 гривні.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Таким чином, ОСОБА_1 повинні сплатити по 1536,80 грн. (1921,00 грн. * 0,4 * 2 вимоги = 1536,80 грн.).
Указані вище недоліки позовної заяви підлягають усуненню шляхом сплати судового збору за наступними реквізитами: Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, Рахунок отримувача - UA4026007, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету 22030101.
Подаючи позовну заяву в інтересах інших осіб, Громадська організація «Асоціація ветеранів ВМС України» також посилається на вже згадане рішення Конституційного Суду України від 28.11.2013, яке містить висновок про те, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.
Аналізуючи вищенаведене, суд зауважує, що право громадської організації на звернення до суду в інтересах інших осіб не є безумовним, а передбачає наявності одночасно двох юридичних фактів: (1) у статутних документах громадської організації передбачено відповідне повноваження; (2) закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.
Як убачається із копії статуту, відповідно до п. 2.2.1., Громадська організація «Асоціація ветеранів ВМС України» здійснює захист законних прав на соціальне забезпечення її членів, зокрема, шляхом представлення їх інтересів у судах загальної юрисдикції. Таким чином підтверджується один з двох необхідних юридичних фактів.
Діяльність громадських організацій регулюється, зокрема, Законом України «Про громадські об`єднання». Відповідно до ч. 3 ст. 1 згаданого закону громадська організація це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.
Для здійснення своєї мети (цілей) громадське об`єднання має право: 1) вільно поширювати інформацію про свою діяльність, пропагувати свою мету (цілі); 2) звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами; 3) одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації; 4) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у розробленні проектів нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування і стосуються сфери діяльності громадського об`єднання та важливих питань державного і суспільного життя; 5) проводити мирні зібрання; 6) здійснювати інші права, не заборонені законом (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про громадські об`єднання»).
Із наведеного убачається, що спеціальним законом прямо не передбачено право громадської організації звертатись до суду за захистом прав інших осіб, однак такі положення містяться у нормативно-правових актах, якими регулюються відповідні правовідносини.
Позовні вимоги стосуються пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, що регулюються однойменним Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак зазначений закон жодним чином не передбачає право громадських організацій звертатись в інтересах інших осіб у правовідносинах, що регулює, так само як і Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Проводячи аналогію з іншими галузями права, Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища» у ч. 1 ст. 21 прямо передбачено право громадських організацій подавати до суду позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в тому числі здоров`ю громадян і майну громадських організацій.
Таким чином, другий юридичний факт на підтвердження права громадської організації на звернення до суду в інтересах інших осіб у даній справі відсутній. Така особливість сфери регулювання соціальних гарантій громадян викликана специфічними ознаками.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Питанням призначення, розрахунку (перерахунку) пенсій притаманна ознака індивідуальності, оскільки щодо кожної особи ведеться персоніфікований облік.
Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік) організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.
Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Персональна електронна облікова картка застрахованої особи містить відомості, зокрема яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат; код згідно з ЄДРПОУ або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті) страхувальника (платника); рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків за відповідний місяць; страховий стаж; кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць; ознака особливих умов праці, що дають право на пільги в системі пенсійного забезпечення; сума заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць (ч. 3 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Із наведеного убачається, що сфера соціальних гарантій, до якої входить пенсійне забезпечення, в тому числі осіб, звільнених з військової служби, регламентується чинним законодавством таким чином, що обсяг прав на ту чи іншу соціальну гарантію призначається, розраховується та перераховується індивідуально для кожної особи.
Таким чином, за відсутності прямої вказівки закону на право громадської організації звертатись до суду за захистом прав та інтересів інших осіб, навіть за наявності відповідних положень у статутних документах, громадська організація не набуває такого права, зокрема у сфері, що стосується індивідуальних соціальних гарантій.
Окрім того, зважаючи на проведений вище аналіз, ураховуючи зміст позовних вимог, Громадська організація «Асоціація ветеранів ВМС України» не може звертатись до суду від свого імені в інтересах інших осіб.
Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу часу для усунення недоліків позову. Позивачу необхідно усунути названі недоліки позову та привести позовну заяву у відповідність з приписами ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 2, 4, 59, 160, 161, 169, 171, 241 - 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.
2. Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
3. Попередити позивача, що в разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений строк, до позовної заяви будуть застосовані наслідки визначені п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Ухвала, відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Качур