Справа № 460/514/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 460/514/19 пров. № 857/10463/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Старунського Д. М.
суддів -Багрія В. М.
Большакової О. О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові клопотання представника позивача Татарчук Лариси Ігорівни про вирішення питання витрат на правову допомогу у справі за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року у справі №460/514/19 (рішення ухвалено в м. Рівне, головуючий суддя Дорошенко Н.О., повний текст рішення складено 09.07.2019) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-сервіс" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ТзОВ "АЗС-сервіс" 06.03.2019 звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.02.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" на 138830,20 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 111064,16 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 27766,04 грн та податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача на підставі п. 120-2.1 ст. 120-2 ПК України застосовано штрафні (фінансові санкції) в сумі 55532,08 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 22.02.2019 №, від 22.02.2019 №.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ГУ ДФС у Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року у справі №460/514/19 - без змін.

Після винесення судом апеляційної інстанції постанови у даній справі представником позивача Татарчук Л.І. 22 січня 2019 року подано до суду апеляційної інстанції клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якому просить вирішити питання судових витрат та стягнути на користь ТзОВ "АЗС-сервіс" сплачених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання про залишення клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися не вирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до частини першоїстатті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першоїстатті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьоїстатті 132 КАС Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини четвертоїстатті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна правова норма закріплена у ч. 3 ст. 143 КАС України, якою передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (ч. 5 ст. 143 КАС України).

Матеріалами справи встановлено, що позивачем чи його представником до закінчення судових дебатів в суді апеляційної інстанції клопотання про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу заявлено не було. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що клопотання представника позивача Татарчук Л.І. про стягнення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції з відповідними доказами направлено засобами поштового зв`язку на адресу суду апеляційної інстанції після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення лише 20 січня 2020 року, тобто після прийняття в суді апеляційної інстанції постанови та навіть більше п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що заявником не дотримано вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, а саме до закінчення судових дебатів у справі позивачем чи його представником, адвокатом Татарчук Л.І. не було подано заяви про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Оскільки заявником не дотримано вищевказаної процедури, не підлягає задоволенню клопотання щодо поновлення процесуального строку для подання такої заяви.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 134,139,143,243, 252,321,325, 328 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивача Татарчук Лариси Ігорівни про поновлення строку на подання клопотання - відмовити.

Клопотання представника позивача Татарчук Лариси Ігорівни про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 460/514/19 - залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. О. Большакова