Справа № 826/11020/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року м. Київ № 826/11020/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства Юридична фірма «Імператив Плюс»
доДержавної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство Юридична фірма «Імператив Плюс» (позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної санітарно-епідеміологічної служби України, в якому просило суд:

«Визнати протиправною викладену у листі відмову Державної санітарно-епідеміологічної служби України у наданні приватному підприємству Юридична фірма «Імператив плюс» на запит від 28.04.2016 інформації щодо:

- чи вносилася органами ДСЕС України за останні 10 років документи реагування у зв`язку з діяльністю Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго»? Якщо вносилися, то які саме порушення?

- чи притягувалися за останні 10 років за матеріалами перевірок структурами ДСЕС України посадові особи Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» до юридичної відповідальності.

- надання завірених копій всіх документів, які фіксували результати перевірок Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» за останні 10 років.

- надання завірених копій документів реагування на виявлені порушення у зв`язку з діяльністю Трипільською ТЕС ПАТ «Центренерго» за останні 10 років.

Зобов`язати Державну санітарно-епідеміологічну службу України надати повну інформацію на запит приватного підприємства Юридична фірма «Імператив плюс» від 28.04.2016, а саме щодо того:

- чи вносилася органами ДСЕС України за останні 10 років документи реагування у зв`язку з діяльністю Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго»? Якщо вносилися, то які саме порушення?

- чи притягувалися за останні 10 років за матеріалами перевірок структурами ДСЕС України посадові особи Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» до юридичної відповідальності.

- надання завірених копій всіх документів, які фіксували результати перевірок Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» за останні 10 років.

- надання завірених копій документів реагування на виявлені порушення у зв`язку з діяльністю Трипільською ТЕС ПАТ «Центренерго» за останні 10 років.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №826/11020/16.

Протокольною ухвалою 26.01.2017 суд ухвалив замінити неналежного відповідача на належного - Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Відповідно до Розпорядження від 10.10.2017 №6374, на підставі рішення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017, з метою пришвидшення розгляду, адміністративну справу №826/11020/16 передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2017 адміністративну справу №826/11020/16 передано судді Каракашьяну С.К.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.11.2017 прийнято справу №826/11020/16 до провадження судді Каракашьяна С.К.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправну відмову відповідача щодо надання публічної інформації, зазначивши, що попередньо направлений запит по суті порушених питань, відрізняється від запиту направленого 28.04.2016 №609/2.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав правомірності дій.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, з огляду на наявні клопотання сторін, у відповідності до положень частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Юридична фірма «Імператив Плюс» звернулось до Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 28.10.2015 №542, згідно якого просило:

« Надати інформацію про всі проведені за останні 5 років Державною санітарно-епідеміологічною службою України та підпорядкованими органами перевірки, які прямо чи непрямо пов`язувались з діяльністю Трипільської ТЕЦ (дослідження повітря, ґрунтів, водних ресурсів, харчових продуктів, тощо).

Надати завірені копії всіх документів, які фіксували результати цих перевірок.

Надати завірені копії документів реагування на виявлені порушення, якщо такі були.»

Листом від 04.11.2015 №04.01-20-222/20-П Державна санітарно-епідеміологічна служба України направила для розгляду зазначений запит та надання запитуваної інформації розпоряднику інформації - Головному управлінню Держсанпідслужби у Київській області, про що повідомлено позивача.

Листом від 05.11.2015 №2236 «Запит на публічну інформацію щодо діяльності Трипільської ТЕЦ» Головне управління Держсанпідслужби у Київській області надано інформацію директору ПП ЮФ «Імператив-Плюс».

Позивачем 28 квітня 2016 року направлено до Державної санітарно-епідеміологічній службі України «Запит на публічну інформацію, яка становить публічний інтерес (повторно)», з прохальною частиною:

« Повідомити, чи вносилася органами ДСЕС України за останні 10 років документи реагування у зв`язку з діяльністю Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго»? Якщо вносилися, то які саме порушення?

Повідомити, чи притягувалися за останні 10 років за матеріалами перевірок структурами ДСЕС України посадові особи Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» до юридичної відповідальності, чи ініціювались такі притягнення? За що конкретно?

Надати ксерокопії документів, які підтверджують відповіді на питання, викладені у п. 3 та п. 3 (матеріали перевірок, документи реагування, тощо).

Листом від 13.05.2016 №04.04-20-106/20-П Державна санітарно-епідеміологічна служба України розглянувши вказаний запит повідомила позивача, що аналогічне звернення ПП ЮР «Імператив плюс» від 28.10.2015 №542 вже розглядалось Держсанепідслужбою України та було надано відповідь по суті порушених питань Головним управлінням Головним управлінням Держсанепідслужби у Київській області, як розпорядником інформації листом від 05.11.2015 №2244.

Вважаючи відмову в наданні інформації на запит позивача від 28.04.2016 протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

В силу статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (стаття 2).

Право на доступ до публічної інформації, у відповідності до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2939-VI, гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI).

У відповідності до приписів пунктів 1, 2 частини першої статті 12 Закону № 2939-VI до суб`єктів відносин у сфері доступу до публічної інформації належать запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень та розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону.

Так, статтею 13 Закону № 2939-VI до переліку розпорядників інформації для цілей цього Закону віднесено суб`єктів владних повноважень, тобто органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Пунктом 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI зобов`язано розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Стаття 23 Закону № 2939-VI передбачено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації, згідно із пунктами 3, 4 частини другої якої запитувач має право оскаржити ненадання відповіді на запит на інформацію, а також надання недостовірної або неповної інформації.

При цьому, оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (частина третя статті 23 Закону № 2939-VI).

Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-ХІІ).

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 05.11.2015 №2236 Головне управління Держсанепідслужби у Київській області на запит позивача надана інформація щодо забруднення навколишнього середовища внаслідок діяльності Трипільської ТЕЦ, яка входить в структуру ПАТ «Центренерго» та щодо санітарно-епідеміологічного нагляду Трипільської ТЕЦ, результатів лабораторно-інструментальних досліджень атмосферного повітря, ґрунту, водних ресурсів, продуктів харчування.

Згідно вказаної відповіді, позивачу надано інформацію і, зокрема, що на протязі 2013-2015 років проведено лабораторні дослідження:

- атмосферного повітря, перевищень ГДК (азоту оксиду, вуглецю оксиду, сірки двоокис, пилу), не виявлено;

- бактеріологічне дослідження води водоймища в зоні впливу Трипільської ТЕС - 134 проби, негативного впливу на якість води водоймища від діяльності Трипільської ТЕС не виявлено;

- бактеріологічне дослідження ґрунту в зоні можливого впливу золо відвалу Трипільської ТЕС -3 проби, ґрунт не забруднений.

А також надані копії документів: акт №114 від 16.05.2013р. санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта Трипільської ТЕС, акт № 146 від 26.05.2014р. санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта Трипільської ТЕС; звіт щодо відбору проб атмосферного повітря; таблиці бактеріологічних досліджень води поверхневих водоймищ та ґрунту на 9 арк. 1 прим.

Факт отримання зазначеної відповіді із зазначенням запитуваної інформації не заперечується позивачем.

Натомість, відмову в наданні інформації за запитом позивача від 28.04.2016 №609 щодо перевірки ПП ЮР «Імператив Плюс» відповідач обґрунтовує тотожністю запитуваної інформації в попередньому запиті.

Проте, дослідивши поставлені питання в запитах позивача вбачається, що вказані запити містять відмінні поставлені питання в запиті, зокрема, щодо одного суб`єкта (Трипільська ТЕЦ) однак з різним предметом та періодом часу.

Натомість, перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію, закріплений частиною першою статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно вимог статті розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону. Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, отримавши запит про надання публічної інформації, зобов`язаний був надати таку інформацію. У разі, якщо інформація має статус обмеженого доступу - дотримуватись обов`язкових законодавчо встановлених умов: поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - поширювати таку інформацію лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини та з урахуванням вимог частини другої статті 6 Закону № 2939.

У разі визнання певної інформації з обмеженим доступом - надати запитувачу інформацію обґрунтовану та мотивовану відмову про неможливість її надання або відповідь про надання її частково.

З вищевказаного вбачається, що відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою, водночас інших підстав відмови, крім аналогічності запиту, визначених приписами статті 22 Закону № 2939-VI, відповідь відповідача не містить.

При цьому обов`язковою умовою, у разі відмови в задоволені запиту є наведення обґрунтованих підстав такої відмови. У разі неправомірної відмови - суд може визнати такі дії протиправними та зобов`язати її надати.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм, об`єктивної оцінки наявних у справі доказів та викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідь на запит позивача від 28.04.2016 №609, оформлена листом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 13.05.2016 №04.04-20-106/20-П, є неповною та такою, що фактично не містить вичерпної відповіді на поставлені у запиті питання (у тому числі, не містить обґрунтування відмови у наданні інформації), що свідчить про допущення відповідачем в цій частині протиправних дій.

Натомість, у суду відсутні повноваження та компетенція задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання відповідача надати запитувану інформацію та копії запитуваних документів, оскільки така інформація знаходиться у відповідача, як розпорядника, яка в силу закону може підпадати під заборону її оприлюднення, і в такому випадку ненадання її запитувачу інформації є правомірним.

Неправомірними діями відповідача у даному спорі є саме ненадання обґрунтованої відповіді за запит про отримання публічної інформації.

З таких підстав, керуючись приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача на отримання публічної інформації у даних правовідносинах є визнання протиправним дій відповідача щодо ненадання обґрунтованої відповіді на запит приватного підприємства Юридична фірма «Імператив плюс» від 28.04.2016 та зобов`язання повторно розглянути запит і надати на нього обґрунтовану відповідь.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності та надані пояснення сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача та про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов приватного підприємства Юридична фірма «Імператив плюс» задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

2. Визнати протиправними дії Державної санітарно-епідеміологічної служби України щодо ненадання обґрунтованої відповіді на запит приватного підприємства Юридична фірма «Імператив плюс» від 28.04.2016.

3. Зобов`язати Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів повторно розглянути запит приватного підприємства Юридична фірма «Імператив плюс» від 28.04.2016 і надати на нього обґрунтовану відповідь.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя С.К. Каракашьян