Справа № 520/8942/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 р.Справа № 520/8942/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Донець Л.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 08.11.19 року по справі № 520/8942/19

за позовом ОСОБА_1

до Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство нерухомості Естейт-Сервіс"

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство нерухомості Естейт-Сервіс", в якому просила суд:

- визнати протиправним погашення запису в Реєстрі прав на нерухоме майно що розташовано за адресою АДРЕСА_1 та належало ОСОБА_2 на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію індексний номер рішення: 31859261, прийнятого приватним нотаріусом Анохіною Вікторією Михайлівною, Київський міський нотаріальний округ. м. Київ (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 5142 від 18 травня 2004 року);

- стягнути з приватного нотаріуса КМНО державного реєстратора Анохіної В.М відшкодування шкоди, заподіяною протиправними рішеннями на користь ОСОБА_1 в розмірі 374021.00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що оскільки дії відповідача щодо реєстрації за ТОВ «АН Естейт-Сервіс» права власності на квартиру АДРЕСА_1 визнані протиправними та такими, що порушують права та інтереси позивача, отже протиправними є погашення запису в реєстрі прав на нерухоме майно на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію права власності на майно.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним погашення запису в Реєстрі прав на нерухоме майно, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 31859261 від 13.10.2016

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в цій частині та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що забезпечення нотаріусом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за нотаріально посвідченим правочином, виданим свідоцтвом здійснюється шляхом реєстрації нотаріусом в єдиних та державних реєстрах відомостей про посвідчений ним иравочин чи видане свідоцтво і подання заяви та всіх документів, необхідних для державної реєстрації речових прав та їх обтяжень.

Приватний нотаріус Анохіна Вікторія Михайлівна, Київського міського нотаріального округу, виконує функції державного реєстратора речових прав лише коли вчиняє нотаріальну дію.

Також, позивач зазначає, що при небажанні ОСОБА_2 , в добровільному порядку сплатити мені присуджену рішенням суду грошові суму, та при відсутності у нього іншого майна і коштів, єдине, на що можливо було звернути примусове стягнення, так це на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 .

На посвідчення до нотаріуса Анохіної В.М. було подано АКТ №02-11/10-16 приймання- передачі нерухомого майна в якості внеску до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю " Агенство нерухомості Естейт-Сервіс".

Зі змісту якого вказано, що учасник Товариства ОСОБА_2 передає у власність і з цим Актом фактично передав Товариству в натурі належний йому об,єкт нерухомого майна: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33,8 м2, житловою площею 18,9 м2, ринковою вартістю 374 021 (тристасімдесят чотири тисячі двадцять одна) грн. 00 коп.

Тобто в цьому акті зазначено, що ОСОБА_2 є одноосібним власником майна.

Відповідно до положень ст.346 ЦПК України право власності припиняється в разі відчудження власником свого майна.

Згідно, положень діючого законодавства підставою виникнення права власності на нерухоме майно є відповідна реєстрація цього права в Державному реєстрі речових прав.

Анохїною В.М. було погашено запис про право власності ОСОБА_2 на підставі прийнятого рішення 31859261 про державну реєстрацію іншого речового права.

Позивач вважає, що в данному випадку приватний нотаріус, державний реєстратор Анохіна В.М. перевищила свої повноваження та за це повинна понести відповідальність, згідно вимог діючого законодавства.

Позивач зауважує, що розмір збитку, причинений йому з вини державного реєстратора приватного нотаріуса Анохіної В.М. має порівнюватися ринковій вартості квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та визначена на час вчинення нотаріальних дій разом із реєстрацією нового речового права.

Оскільки за законом нотаріус повинен перевірити дійсність оціночної вартості нерухомого майна, наявність заявлених та раніше зареєстрованих прав інших осіб на це майно, під час посвідчення нотаріальної дії та лише після цього реєструвати подані документи в разі відсутності розбіжностей та заборон.

На думку позивача, ним були надані суду першої інстанції докази провини Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Михайлівни , щодо протиправності її дій, що вже підтвердженні судовим рішенням по справі № 643/4484/16-ц, що набрало законної сили.

Відповідачем було подвно до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якому серед іншого зазначено, що пред`явлення вимоги про відшкодування нео держаних доходів (упущеної вигоди) покладає на особу обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Також відповідач зазначає, що позивач ОСОБА_1 не довела і не обґрунтувала причинно-наслідковий зв`язок між діями приватного нотаріуса та нібито упущеною позивачем вигодою.

Відповідач звертає увагу, що квартира АДРЕСА_1 , на яку претендувала позивач ОСОБА_1 , не є безспірною, а законність права власності на неї боржника ОСОБА_2 наразі є предметом кримінального судового розгляду.

На думку відповідача, ОСОБА_1 не довела і не обґрунтувала, що вчинені приватним нотаріусом Анохіною Вікторією Михайлівною реєстраційні дії є єдиною перешкодою, через яку вказана квартира не була реалізована з публічних торгів в рахунок вимог позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що між позивачкою та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, який зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.10.2011 року, згідно умов якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,1 м2, житловою площею 44,9 м2

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 28.04.2016 в цивільній справі 643/4484/16-ц накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням квартири АДРЕСА_3 , яка належать відповідачу ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 850 від 16.03.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. та квартири АДРЕСА_1 , яка належать відповідачу ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 16.03.2010 року приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І.

Заочним рішенням Московського районного суду від 29.06.2016 року у цивільній справі 643/4484/16-ц позов ОСОБА_1 - задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за відшкодування спричинених збиті, в розмірі 955630.29 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, рішенням приватного нотаріуса КМНО Анохіної В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.10.2016 року за ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» зареєстровано право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі акту приймання - передачі нерухомого майна № 02-11/10-16 від 11.10.2016 року, що укладений між ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» та ОСОБА_2

13.10.2016 відповідачем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31859261 щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстрація якого відбулася з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Щодо доводів клопотання позивача про залишення позовної заяви без розгляду, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.

Однак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 240 КАС України, заява про залишення позову без розгляду може бути подана лише до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КАС України, розгляд справи по суті розпочинається з моменту оголошення головуючим про відкриття судового засідання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач з часу відкриття провадження у справі й до дати постановлення рішення суду першої інстанції, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду не подавала та наполягала на задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, оскільки в даній справі позивач подала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду вже після розгляду справи по суті на стадії апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні збитків та залишення позовної заяви без розгляду необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправним погашення записів, вчинених на виконання рішення державного реєстратора 31859261. Разом з тим, судом першої інстанції не доведено факту завдання шкоди діями нотаріуса під час здійснення оскаржуваних реєстраційних дій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача стосовно стягнення з відповідача відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями в розмірі 374021.00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в його заподіянні.

Згідно ст. 28 Закону України «Про нотаріат», для забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчиненої нотаріальної дії та/або іншої дії, покладеної на нотаріуса відповідно до закону, приватний нотаріус зобов`язаний до початку зайняття приватною нотаріальною діяльністю укласти договір страхування цивільно-правової відповідальності.

З аналізу Постанови КМУ №624 від 19.08.2015 про Порядок і правила проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності приватного нотаріуса та умови укладеного Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності приватного нотаріуса №СО-15-1795-261 (надалі - Договір страхування) вбачається, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності приватного нотаріуса здійснюється виключно для забезпечення відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок вчиненої нотаріальної дії та/або іншої дії.

Положення ст. 27 Закону України «Про нотаріат» не вказують на винність поведінки нотаріуса як підставу для покладення на нього відповідальності.

В свою чергу, статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, для застосування ст. 27 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає можливість відшкодування потерпілому завданої шкоди у випадку незаконних дій приватного нотаріуса при наявності в діях приватного нотаріуса вини у формі умислу чи необережності (недбалості), є необхідним встановлення всіх складових правопорушення, при наявності яких настає цивільна відповідальність за завдану шкоду.

Для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Отже, шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та є вина зазначеної особи.

Таким чином, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками (шкодою) потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення особою зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє особу від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

При цьому, право на відшкодування шкоди має особа, яка на момент вчинення відповідних дій мала певні права, які вона вважає порушеними, і такі права були порушені неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю іншої особи.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено факту завдання шкоди діями нотаріуса під час здійснення оскаржуваних реєстраційних дій.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача, стосовно того, що рішеннями судів по справам 643/4484/16-ц та 820/6694/16 підтверджено факт заподіяння позивачу шкоди, слід зазначити наступне.

Колегія суддів, враховує докази, надані позивачем, а саме рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.06.2016 (справа №643/4484/16-ц), яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за відшкодування спричинених збитків в розмірі 955 630, 39 грн та постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2017 (справа №820/6694/16), яким визнано протиправними дії державного реєстратора приватного нотаріуса Анохіної В.М. щодо проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Анохіної В. М. індексний номер 31859261 від 13.10.2016, номер запису про державну реєстрацію 16933116 від 12.10.2016 за ТОВ «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано протиправними дії приватного нотаріуса, державного реєстратора прав на нерухоме майно Анохіної В.М. щодо здійснення запису про державну реєстрацію іпотеки за адресою АДРЕСА_1 ; визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію іпотеки за номером 16933507.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача викладені в апеляційній скарзі, що в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому, що судами у рішенні по справі №643/4484/16-ц та рішенні по справі №820/6694/16 не було встановлено, що позивачу внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса КМНО Анохіною В. М. завдано шкоди.

Слід звертає увагу на те, що ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.

Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено факту завдання шкоди діями нотаріуса під час здійснення оскаржуваних реєстраційних дій.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 року по справі № 520/8942/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 року по справі № 520/8942/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 20.02.2020 року