Справа № 1.380.2019.005669
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.005669
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

представника позивача Тороній Г.М.,

представника відповідача Павліш О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

встановив:

До суду надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 08.08.2019 року № та від 08.08.2019 №.

Ухвалою від 04.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Позиція позивача:

Позивач вказує, що всупереч положенням ст. 80, 81 ПК України, працівники ГУ ДФС у Львівській області не надали їй копію наказу №4102 від 05.07.2019 року та в інший спосіб не повідомили про причини свого приходу, не надали направлення на перевірку, а посвідчення працівників показали здалеку зі своїх рук, так, що вона не змогла прочитати та встановити осіб, що прибули. Про те, що проводилась фактична перевірка позивач повідомлена не була, жодні документи для перевірки не витребовувались. Зазначає, що жодних документів, в тому числі акта, на місці не складались. При проведенні перевірки не з`ясовувалось чиє пиво, що знаходилось в холодильнику та його призначення. Акта перевірки за 313/577/40.1/ НОМЕР_1 позивач не отримувала. Також зазначає, що ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами не має, та не здійснює торгівлю такими товарами, а в акті перевірки не встановлено факту торгівлі алкогольними напоями. Тому у неї не було обов`язку отримувати довідку про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Незначна кількість виявлених в закритому холодильнику пляшок пива призначалась для власного споживання. Умовою притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, передбаченої ст.12,20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Факту реалізації спиртними напоями перевіряючими не встановлено. Тому вважає, що нею не порушено норми ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Просить позов задоволити.

13.12.2019 року на адресу суду надійшли заперечення на відзив від позивача у якому зазначає, що в актах про відмову від підпису у направленні на перевірку, відмову у підписанні акта перевірки, відмови у отриманні акта перевірки відсутні обов`язкові реквізити, зокрема дата та місце складення, тому такі не можуть братись до уваги судом. Долучений до матеріалів справи наказ про проведення перевірки не завірений печаткою податкового органу, тому є недійсним. Просить позов задоволити.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у позові, просить позов задоволити повністю.

Заперечення відповідача:

25.11.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позову не визнав, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне. За результатами фактичної перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу, працівниками контролюючого органу складено акт. Перевіркою встановлено факт зберігання алкогольних напоїв, а саме пива згідно додатку №1 до акта перевірки на загальну суму 458,00 грн., ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до ЄДР до перевірки не представлено, чим порушено вимоги ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: здійснення зберігання алкогольних напоїв в місцях, не внесених до ЄДР місць зберігання та без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а також порушено вимоги п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не здійснено облік товарних запасів за місцем їх реалізації/зберігання. Крім того, до початку перевірки працівниками ГУ ДФС у Львівській області позивачу було представлено службові посвідчення, направлення та копію наказу на проведення перевірки, після ознайомлення з якими вона відмовилась від підписання направлень на перевірку та акта, про що складено акти. Тому вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

23.01.2020 відповідачем подано додаткові пояснення, зазначив, що зі змісту наказу про проведення фактичної перевірки можливо ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення перевірки з огляду на існування в його тексті посилань на пункти ПК України. Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов`язкових платежів. Крім того, звертає увагу на те, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення, зокрема фактичної перевірки щодо нього, має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки та оскаржити його в суді або застосувати інші заходи, передбачені ст.81 ПК України, шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Відповідно до наказу від 05.07.2019 року №4102, направлень на перевірку №1438 №1439 від 08.07.2019 року, працівниками ГУ ДФС у Львівській області 17.07.2019 року про ведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами магазину, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та належить Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт №13/577/40.1/ НОМЕР_1 (далі акт фактичної перевірки).

За результатами перевірки відповідачем встановлено порушення, а саме встановлено факт зберігання алкогольних напоїв, а саме пива згідно додатку №1 до акта перевірки на загальну суму 458,00 грн., ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до ЄДР до перевірки не представлено, чим порушено вимоги ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: здійснення зберігання алкогольних напоїв в місцях, не внесених до ЄДР місць зберігання та без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а також порушено вимоги п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не здійснено облік товарних запасів за місцем їх реалізації/зберігання.

На підставі акта фактичної перевірки ГУ ДФС у Львівській області винесено податків повідомлення рішення від 08.08.2019 року:

- № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17000 грн. за порушення ст.15 Закону України «про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» на підставі п.54.3.3. п.54.3 ст.54 ПК України і ч.2 ст.17 Закону України «про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»;

- № про застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій 916 грн. за порушення ст.3 п.12 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на підставі п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Не погодившись із правомірністю вищевказаних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до п.75.1.3 п.75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений ст.80 ПК України.

Згідно п.80.1 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.80.2 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.80.2.5. п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитись у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Пунктом 81.1 ст.81 ПК України, передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон №481).

Статтею 1 вказаного Закону №481 визначено, що:

алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203;

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування;

місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів;

місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Відповідно до ст.15 вказаного Закону №481, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру. Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб`єкту господарювання протягом семи календарних днів від дня подання заяви. Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідно до ст.20 Закону №265, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідно до ст.15 Закону №481, Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Відповідно до ст. 17 Закону №481, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Як убачається з акта фактичної перевірки, перевіркою встановлено наступне. До початку проведення фактичної перевірки працівниками ГУ ДФС у Львівській області було пред`явлено ФОП ОСОБА_1 службові посвідчення, направлення на перевірку та копію наказу на проведення фактичної перевірки. Після ознайомлення з вищезазначеними документами ФОП ОСОБА_1 відмовилась їх підписувати із невідомих причин, про що працівниками ГУ ДФС у Львівській області складено відповідні акти. Під час проведення фактичної перевірки встановлено факт зберігання алкогольних напоїв, а саме пива, згідно додатку №1 до акта перевірки на загальну суму 458, 0 грн. Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) та довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до ЄДР до перевірки не представлено. Прихідних накладних на алкогольні напої, а саме пиво до перевірки не представлено. Таким чином, порушено вимоги ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: здійснення зберігання алкогольних напоїв в місцях не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання та без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) , а також порушено вимоги п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не здійснено облік товарних запасів за місцем їх реалізації/зберігання.

До відзиву відповідачем долучено належним чином завірені копії:

- акта про відмову від підпису у направленні на перевірку від 08.07.2019 №1438;

- акта про відмову від підпису у направленні на перевірку від 08.07.2019 №1439;

- акта відмови від підписання акта перевірки;

- акта відмови від отримання акта перевірки;

- додатку №1 до акта перевірки;

- фотофіксація на 3 арк.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повідомили, що до початку проведення фактичної перевірки працівниками ГУ ДФС у Львівській області було пред`явлено ФОП ОСОБА_1 службові посвідчення, направлення на перевірку та копію наказу на проведення фактичної перевірки. Однак, ОСОБА_1 відмовилась розписатись в направленнях на перевірку, в акті перевірки, отримати акт перевірки про що були складені акти на місці проведення перевірки. Журнал реєстрації перевірок не було надано, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) та довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до ЄДР до перевірки не представлено, в кутку споживача така інформація була відсутня. Крім того вказали на фотографії, зроблені під час перевірки та підтверджено розміщення пива на прилавку магазину.

Відсутність ліцензії та реєстратора розрахункових операцій позивачем не заперечується.

Відповідно до частини тридцять п`ятої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Абзацом 11 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Згідно з пунктом 1.1 розділу 1 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 № 251, Єдиний державний реєстр місць зберігання - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 зазначеного Порядку до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Метою правового регулювання відносин із зберігання алкогольних напоїв є забезпечення контролю за їх виробництвом і обігом. Нарівні з місцями виробництва, оптової та роздрібної торгівлі алкогольних напоїв законодавець запровадив реєстрацію їх місця зберігання в Єдиному державному реєстрі для забезпечення повного контролю за процесом виробництва і реалізації підакцизної продукції. При цьому здійснення такої реєстрації не пов`язується з наявністю в суб`єкта господарювання відповідної ліцензії на провадження діяльності з реалізації алкогольних напоїв.

Наведені у статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення місця торгівлі як місця реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів, та місця зберігання як місця, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання, не дають підстави для висновку про взаємовиключність цих місць.

Тобто за певних обставин місце зберігання та місце реалізації можуть знаходитись за однією адресою і тоді суб`єкт господарювання відповідно до частини тридцять восьмої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) звільняється від обов`язку вносити до Єдиного реєстру таке місце зберігання алкогольних напоїв.

Утім, у справі, що розглядається, позивачем не спростовано висновків акта фактичної перевірки про здійснення нею зберігання алкогольних напоїв в місцях, не внесених до ЄДР місць зберігання та без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а тому з огляду на їх виявлення посадовими особами контролюючого органу в господарській одиниці, що належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , доводи відповідача про наявність у діях позивача ознак складу правопорушення для притягнення його до відповідальності у вигляді штрафу за порушення порядку зберігання алкогольних напоїв згідно ч.2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є цілком обґрунтованими.

В порядку ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 817/3274/15.

Щодо не здійснення позивачем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації/зберігання, судом враховується те, що до позовної заяви позивачем не долучено таких документів, позивач не подав доказів оскарження в адміністративному порядку спірних рішень з долученням таких документів.

П. 11 ч. 1 ст. 15-3 Закону №481 встановлено заборону на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Стаття 1 Закону визначає місце торгівлі як місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Крім того, як вбачається з долучених до матеріалів справи фотофіксації порушень та показів свідків, на полицях господарської одиниці, що належить позивачу розміщено пиво із зазначенням ціни товару, а твердження позивача про зберігання пива в господарській одиниці для власного споживання не підтверджено жодними доказами.

Судом не беруться до уваги покликання позивача на те, що нею отримано копію акта фактичної перевірки за іншим номером, ніж той, що вказаний у спірних рішеннях, оскільки згідно долучених сторонами копій акту фактичної перевірки такі є ідентичними, а відсутність у номері акта, що отримала позивач трьох цифр « 577» у номері зумовлена реєстрацією акту в контролюючому органі. Крім того, така невідповідність не впливає на суть встановлених порушень.

Щодо покликань позивача на відсутність у наказі про проведення фактичної перевірки від 05.07.2019 року №4102 печатки контролюючого органу, суд такі не бере до уваги, оскільки до предмету оскарження у справі не входить оскарження такого наказу та у зв`язку з відсутністю доказів недопускну посадових осіб контролюючого органу до проведення такої перевірки.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення рішення від 08.08.2019 року № та від 08.08.2019 № винесені відповідачем відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України. Відтак, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.02.2020 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна