Справа № 460/1956/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення апеляційного провадження

19 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1956/19 пров. № 857/12607/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зупинення апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року (прийняте у м. Рівне суддею Дудар О.М.) в справі № 460/1956/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області) нарахувати та виплатити їй згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 28 809,23 грн, яка була нарахована їй в 2012 році на виконання судового рішення у справі № 2а-1525/11 і виплачена у 2018 році;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області нарахувати їй згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із листопада 2012 року по вересень 2017 року на суму пенсії 28 809,23 грн та виплатити компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Рівненській області, яке просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Разом з тим від ГУ ПФУ в Рівненській області надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до набрання законної сили рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 510/1286/16-а прийнято до розгляду справу за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ Одеської області (яке є правонаступником управління ПФУ у Ренійському районі Одеської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яка була передана їй до розгляду Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду ухвалою від 2 квітня 2019 року на підставі частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вважала, що порушені у цій справі питання свідчать про наявність виключної правової проблеми, оскільки вони не можуть бути вирішені відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права, тому є необхідність відступити від викладеного в рішеннях Верховного Суду України правового висновку, який унеможливлює ефективний судовий захист; є кількісні критерії виключної правової проблеми, а саме значний перелік подібних справ (зокрема, між тими ж сторонами або з однакового предмета спору), які перебувають на розгляді в судах; є якісні критерії наявності виключної правової проблеми (немає усталеної судової практики у застосуванні однієї і тієї ж норми права, в тому числі є правові висновки суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному); невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, в тому числі необхідність застосування аналогії закону чи права; встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому.

Так, цей суд вважав, що виняткова проблема полягає у необхідності формування відповідних правових позицій, для чого потрібно надати відповіді на такі питання:

1. Чи можуть судами застосовуватися у спорах стосовно соціального захисту (для обмеження розміру належних особі сум соціальних виплат) шестимісячні строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС України (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), якщо предметом спору є неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі?

2. Чи можуть суди застосовувати строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС України (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), для фактичного встановлення строкових меж (може граничних меж) триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та відповідно цим строком обмежувати доступ особи до суду?

3. Чи може бути факт нездійснення перевірки особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або невчасне звернення з відповідним позовом до адміністративного суду підставою для судового захисту її прав лише у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду?

4. Чи можуть суди не застосовувати відповідний процесуальний строк, а відповідно до частини шостої статті 7 КАС України використовувати як аналогію закону до всіх зазначених вище спорів положення частини другої статті 87 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ); статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та статей 51, 55 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб» (далі - № 2262-ХІІ), в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком?

З наведеного видно, що предмет спору цієї справи стосується компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати такої і не стосується звернення щодо перерахунку і виплати пенсії за попередній період, до якого може застосовуватися шестимісячний строк звернення до суду; тобто правовідносини у цих справах не є подібними.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що питання строків звернення до суду та правових наслідків їх пропуску знаходяться в площині процесуального права.

Разом із тим підстави та строки звернення до суду залежать від предмету спору, особи позивача, а у межах спірних правовідносин - від правової природи (характеру) спірних виплат.

При цьому строк звернення позивача до суду у розглядуваній справі чітко регулюється спеціальним законодавством - частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», згідно якою нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для зупинення апеляційного провадження у справі до набрання законної сили рішення Великої палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а.

Керуючись статтями 229, 236, 243, 291, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зупинення апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року (прийняте у м. Рівне суддею Дудар О.М.) в адміністративній справі № 460/1956/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Ухвала складена у повному обсязі 24 лютого 2019 року.