Справа № 400/662/20
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 р. № 400/662/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз", вул. Погранична, 159, м. Миколаїв, 54003

до відповідача:Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Богдана Хмельницького, 34,Одеса,Одеська область,65007 Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:Державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кухарь Сергій Сергійович, вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029 ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про:визнання протиправною та скасування постанови від 30.01.2020р. ВП № 60924645,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса), Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кухарь Сергій Сергійович про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 30.01.2010 по виконавчому провадженню № 60924645.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження була прийнята 21.12.2019, а постанова про накладення штрафу від 30.01.2020 винесена з пропуском 10-денного строку передбаченого для накладання штрафу. Крім того, державний виконавець постановами від 09.07.2019 та 23.07.2019 вже накладав на позивача штраф за невиконання цього ж рішення суду, тому повторне накладання на позивача штрафу суперечить ст.61 Конституції України.

Відповідач 1 не надав суду відзив.

Відповідач 2, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Законом України « Про виконавче провадження» не встановлено строків, в які має бути винесена постанова про накладання штрафу після перевірки виконання рішення суду та враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.13 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом. Порушення державним виконавцем ст.61 Конституції України не було допущено, оскільки штрафи накладались в межах іншого виконавчого провадження № 59375093.

Третя особа: ОСОБА_2 не надав суду пояснення.

Ухвалою від 11.02.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Третя особа ОСОБА_1 надав суду пояснення, що підставою подання позивачем позову є його небажання, як боржника виконувати рішення апеляційного суду в Миколаївській області від 22.06.2017 № 487/5804/16-ц та уникнути відповідальності за невиконання постанов головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєва, просив відмовити у задоволенні позову.

Після надання сторонами суду пояснення, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд встановив:

У провадженні Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 60924645 з виконання виконавчого листа № 487/5804/16-ц, виданого 13.07.2017 Заводським районним судом м. Миколаєва про зобов`язання ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 до загальної системи газопостачання.

21.12.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику - АТ «Оператор Газорозподільної системи « Миколаївгаз» строк для самостійного виконання рішення до 03.01.2020 та попереджено про накладання штрафу у разі невиконання без поважних причин рішення суду.

У відзиві Заводського ДВС зазначено, що 16.01.2020 державним виконавцем проведено перевірку виконання рішення та встановлено, що рішення суду не виконано, тому 16.01.2020 на боржника було накладено штраф в сумі 5100 грн. та встановлено новий строк для виконання рішення суду -10 днів.

30.01.2020 державним виконавцем на боржника-позивача по справі накладено штраф в сумі 10200 грн. , оскільки згідно акта державного виконавця від 29.01.2020 рішення в строки надані державним виконавцем не виконано-газопостачання шляхом приєднання газового приладу не відновлено.

Відповідно до ч.1-3 ст.63 Закону України « Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі ст.75 Закону України « Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Позивач обґрунтовує протиправність постанови тим, що відповідач 2 порушив строки накладання штрафу, а саме постанова про відкриття виконавчого провадження була прийнята 21.12.2019, в якій строк виконання рішення суду зобов`язального характеру повинно було бути виконано протягом 10 днів до 03.01.2020, а постанова спірна прийнята тільки 30.01.2020.

Але 16.01.2020 відповідачем 2 була прийнята постанова про накладання штрафу в сумі 5100 та встановлено повторний строк для виконання рішення суду 10 робочих днів, які спливають 30.01.2020, а 31.01.2020 була прийнята постанова про накладання штрафу.

Нормами Закону України « Про виконавче провадження» не передбачено строки прийняття виконавцем постанови про накладання штрафу на боржника. Строки перевірки виконання рішення суду передбачені Законом, а строки накладання штрафу відсутні.

Крім того, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом (абз.3 ч.5 ст.13 Закону №1404).

Відтак, відповідачем при прийнятті постанови від 30.01.2020 не були порушені будь-які строки.

Стосовно того, що відповідач не міг повторно накладати на позивача штраф за невиконання рішення суду, оскільки 09.07.2019 та 23.07.2019 на позивача вже накладались штрафи в сумі 5100 грн. та 10200 грн. відповідно за невиконання рішення суду по справі № 487/5804/16-ц, виданого 13.07.2017 за виконавчим провадженням №59375093 та це суперечить ст.61 Конституції України суд зазначає наступне:

За наслідками виконавчого провадження №59375093 була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.40 Закону України № 1404 у випадках передбачених ч.3 ст.63 цього Закону та виконавчий лист був надісланий суду.

Рішення суду боржником-позивачем у справі не було виконано.

Третя особа у справі повторно пред`явив виконавчий лист до виконання.

Рішення суду боржником повторно не виконується. Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (ст.129 Конституції України).

Рішення суду, яке боржник не виконує прийнято за правилами Цивільно-процесуального Кодексу України, яким передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.18).

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, а саме: рішенням у справі Хорнсбі проти Греції від 19.03.1997 в п.40-41 зазначено, що передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалось недіючим на шкоду одній із сторін.

Відтак, суд не вважає, що позивача притягнуто до відповідальності за одне й те саме порушення двічі, що суперечить ст.61 Конституції України, оскільки це інше виконавче провадження, це новий склад правопорушення, рішення суду залишається невиконаним. Закон України « Про виконавче провадження» не містить ніяких застережень, що при повторному виконанні рішення суду, яке не було виконано, якщо на боржника наскладувався штраф, це унеможливлює накладання штрафу при повторному виконанні рішення суду.

Також в судовому засіданні представник позивача суду зазначив ще одну підставі для визнання постанови протиправної, оскільки рішення неможливо виконати через те що стягувач чинить перешкоди у виконанні рішенні суду.

Третя особа- ОСОБА_1 суду пояснив, що ніяких перешкод у виконанні рішенні суду він не чинить боржнику, оскільки 04.10.2016 представники ПАТ «Миколаївгаз» безпідставно припинили йому газопостачання до його квартири АДРЕСА_3 , то в такий же спосіб вони повинні відновити газопостачання в його квартирі.

Доказів того, що позивач не може виконати рішення з поважних причин, позивач суду не надав.

В судовому засіданні відповідач 2 заявив клопотання та просив суд зазначити правильну назву відповідача - Заводський відділ Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), клопотання відповідача судом було задоволено.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, як підстав для визнання спірної постанови протиправно. Постанова від 30.01.2020 прийнята державним виконавцем правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" (вул. Погранична, 159, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 05410263) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, Одеська область, 65007, ідентифікаційний код 43315529) , Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029, ідентифікаційний код 34993162) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко