Справа № 200/539/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 р. Справа№200/539/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., розглянув у порядку спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділу про визнання незаконною відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділу про визнання незаконною відмови ОСОБА_2 у видачі паспорта громадянина у вигляді паперової книжечки та вилучення персональних даних та УНЗР з ЄДДР, зобов`язання видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у виді паперової книжечки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на звернення щодо отримання паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки відповідач листом від 17.05.2019 протиправно відмовив у видачі ОСОБА_2 паспорту в зазначеному вигляді. Позивач зазначає, що через релігійні переконання не бажає отримувати документи біометричного зразку для себе та дітей, а також мати числові ідентифікатори УНЗР в Єдиному державному демографічному реєстрі, через що також вважає протиправною відмову відповідача у видаленні персональних даних та ідентифікатору доньки з бази.

В наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог. Згідно відзиву вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на те, що паспорт громадянина України виготовляється виключно у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Його оформлення здійснюється виключно із застосуванням реєстру. Норми чинного законодавства України не передбачають можливості та механізму скасування, видалення та знищення УНЗР з ЄДДР.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 16.01.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою від 20.02.2020 позивачу поновлено строк звернення до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання. Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серії 1-НО НОМЕР_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2

23.12.2015 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заповнено анкету 21517 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням на ім`я ОСОБА_2 паспорту громадянина України для виїзду за кордон. В анкеті зазначено про відмову від сканування відбитків пальців та від внесення до безконтактного електронного носія відцифрованих відбитків пальців рук. Анкета містить підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо повідомлення про присвоєння УНЗР.

15.01.2016 на ім`я ОСОБА_2 оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , датою закінчення строку дії якого є 15.01.2020.

24.04.2019 Краматорським міським відділом ГУ ДМС України в Донецькій області зареєстровано заяву позивача, ОСОБА_1 від 24.04.2019 щодо видачі її дітям, зокрема, ОСОБА_2 паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ (арк. справи 55).

У відповіді на звернення відділом надано лист від 17.05.2019 № 1402.48-1063/1402.48.1-19, яким повідомлено про відмову у видачі паспорту у формі книжечки через відсутність на те підстав. В листі зазначено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилення, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Крім цього, видача як паспорту у формі картки, так і формі книжечки не передбачена без обробки персональних даних. (арк. справи 17).

19.09.2019 позивач та ОСОБА_2 звернулись до Краматорського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області зі спільною заявою, в якій зазначили про бажання відмовитись від паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 , оскільки цей паспорт містить електронний носій та при його оформленні володільцю паспорту присвоєно УНЗР ЄДДР, що є незмінним, та який ОСОБА_2 просить анулювати, у зв`язку з тим, що при видачі цього паспорту їх було введено в оману, що він не містить електронних носіїв (арк. справи 41-43).

23.09.2019 ОСОБА_2 звернулась до Краматорського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області знов із заявою, в якій зазначила про бажання здати паспорт громадянин України для виїзду за кордон, оскільки цей паспорт містить електронний носій та при його оформленні володільцю паспорту присвоєно УНЗР ЄДДР, що є незмінним, та який ОСОБА_2 просить анулювати (арк. справи 18). Також в наданій заяві викладено прохання видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки, оскільки за релігійними переконаннями вона не бажає мати інший. До заяви додано копію свідоцтва про народження та два фото для оформлення паспорту у формі книжечки 3,5 на 4,5 см., що не заперечується відповідачем.

У відповідях від 16.10.2019 № КО-11697-19/1401.2.5/16630-19 та від 17.10.2019 № 1402.48-2899/1402.48.1-19 на звернення позивача та її дочку повідомлено відділом, що згідно БД «Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами» 23.12.2015 позивач, як законний представник дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подали документи для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, який не містить електронного носія на її ім`я, за результатами чого працівником ГУДМС було сформовано заяву-анкету, роздруковано її та надано заявникам для перевірки правильності внесених до неї даних. Перевіркою матеріалів встановлено, що позивач та її дочка власними підписами, що наявні в заяві-анкеті, надали працівнику ГУДМС згоду на обробку персональних даних та підтвердили правильність внесених до заяви-анкети даних, після чого працівником УДМС інформацію про особу було внесено до Єдиного державного Реєстру (ЄДДР). 18.04.2016 під особистий підпис видано персоналізований паспорт для виїзду за кордон, що не містить електронного носія. Також, в заяві-анкеті наявний особистий підпис у графі «повідомлення про присвоєння УНЗР». Враховуючи вищевикладене, слід вважати, що заявники були обізнані про присвоєння УНЗР та внесенні персональних даних ОСОБА_4 до ЄДДР. Також зазначено що паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 не містить електронного носія, відцифровані відбиткі пальців рук ОСОБА_4 не знімались, порушень норм діючого законодавства України при оформленні закордонного паспорта на ім`я ОСОБА_4 не встановлено. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі якщо інформація про особу вноситься до ЄДДР вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в ЄДДР; унікальний номер запису (УНЗР) в ЄДДР є незмінним. Також зазначено, що положення цього Закону та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152, та Порядку ведення ЄДДР та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, затвердженого постановою КМУ від 18.10.2017 № 784, не передбачають можливості та механізму скасування, видалення та знищення УНЗР. Разом з тим, вказано, що заявники фактично мають право на поновлення або виправлення інформації, але ніяк не вилучення її, у зв`язку з релігійними переконаннями. Положення Закону не містить винятків із порядку оформлення документів для осіб, які мають певні переконання, в тому числі і релігійні. Видалення достовірної інформації, внесеної до ЄДДР з використанням відомчої інформаційної системи ДМС України, не передбачено нормами чинного законодавства України. Таким чином, законна і добровільна видача ОСОБА_2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон та внесення інформації щодо неї до ЄДДР (присвоєння УНЗР) жодним чином не суперечить нормам чинного законодавства України. Також проінформовано, що п. 89 Порядку № 152 паспорта для виїзду за кордон визнається недійсним у певних, визначених цим пунктом випадках. Таким чином, підстав для знищення паспорту немає. До цього ж, навіть у разі настання події, що є підставою для знищення паспорту, інформації щодо особи, в т.ч. УНЗР з ЄДДР виключена не буде (арк. справи 19-20, 44-46, 47-49).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ВИСНОВКИ

Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" визначено, що документом, який підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначені Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують її особу чи спеціальний статус» (далі по тексту - Закон № 5492).

Частиною 1 ст. 13 Закону № 5492 до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, віднесено документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України.

Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону № 5492 паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону № 5492 документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Частинами 1, 4, 5 ст. 14 Закону № 5492-VI передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі по тексту - Положення № 2503-ХІІ).

Згідно з положеннями п. 2 Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Відповідно до п.п. 3, 8 Положення № 2503-XII бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Згідно з п. 13 цього Положення для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

За видачу паспорту справляється державне мито (п. 14 Постанови № 2503-ХІІ).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.

За змістом п. 2 цієї Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII;

з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Відповідно до п. 3 Постанова № 302 установлено, що:

прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється;

паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 р., є чинним протягом строку, на який його було видано.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) дійшла висновку, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

В межах зразкової справи № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) Велика палата Верховного суду дійшла висновку про протиправність відмови у видачі особі паспорту у формі книжечки у разі побоювання останньої, що отримання паспорта у виглядікартки може спричинити шкоду приватному життю, оскільки така відмова становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря. Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, Положення про паспорт громадянина України, затверджене Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Згідно частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З урахуванням викладеного вище та враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 806/3265/17, суд дійшов висновку, що відмова відповідача видати ОСОБА_2 паспорт у формі книжечки не відповідають вимогам чинного законодавства, права особи, що звернулась за отриманням паспорту порушуються.

Втім, оформлені відповідачем у вигляді листів відповіді на звернення щодо видачі ОСОБА_2 паспорту у формі книжечки не є рішеннями суб`єкта владних повноважень та індивідуальними актами у розуміння КАС України. Таким чином, з урахуванням встановленого ч. 2 ст. 9 КАС України права суду вийти за межі позовних вимог для ефективного захисту прав позивача суд вважає за можливе визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі ОСОБА_2 паспорту у формі книжечки.

Зважаючи на наведене вище та враховуючи необґрунтованість відмов у видачі ОСОБА_2 паспорту у формі книжечки, неналежний розгляд відповідачем заяв про видачу їй паспорту у формі книжечки, не перевірку дотримання особою, що звернулась за видачею паспорту у формі книжечки вимог Положення № 2503-XII при зверненні за видачею паспорт, суд з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України вважає належним способом захисту прав позивача у даному випадку зобов`язання відповідача повторно розглянути питання про видачу ОСОБА_2 паспорту у формі книжечки з урахуванням висновків суду.

Водночас, у задоволенні вимог позивача про зобов`язання відповідача видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у виді паперової книжечки слід відмовити, оскільки розгляд цього питання належить до дискреційних повноважень відповідача, результат його повторного розгляду не може завчасно бути відомий, а відтак відповідні позовні вимоги є передчасними.

Стосовно вимог позивача про визнання незаконною відмови ОСОБА_2 у вилученні персональних даних та УНЗР з ЄДДР суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 4 Закону № 5492 єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до ст. 10 цього Закону внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Відповідно до ст. 13 Закону № 5492 паспорт громадянина України для виїзду за кордон належить до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру.

Згідно з ч. 7 ст. 22 вказаного Закону до паспорта громадянина України для виїзду за кордон вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім`я особи; 4) стать; 5) громадянство; 6) дата народження; 7) унікальний номер запису в Реєстрі; 8) номер документа; 9) дата закінчення строку дії документа; 10) дата видачі документа; 11) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи; 14) відцифрований підпис особи; 15) податковий номер або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Таким чином, оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон здійснюється виключно з застосуванням засобів Реєстру, до якого, у разі якщо інформація про особу вноситься вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі.

Закон № 5492 та Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, затверджений постановою Кабінету Міністрів Українивід 18 жовтня 2017 р. № 784, не містять приписів щодо того, у яких випадках УНЗР може бути вилученого із Реєстру та можливості його вилучення взагалі а відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону № 5492 збирання, зберігання, використання та захист інформації, що міститься у Реєстрі, здійснюються відповідно до закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до вповноваженого органу із анкетою для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням на ім`я ОСОБА_2 паспорту громадянина України для виїзду за кордон. У анкеті містяться підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо повідомлення про присвоєння УНЗР.

Отже, позивач та її дочка погодились із внесенням до Єдиного державного демографічного реєстру інформації про ОСОБА_2 та із автоматичним формуванням і присвоєнням їй УНЗР.

Дії територіальних органів ДМС щодо оформлення паспорта для виїзду за кордон ім`я ОСОБА_2 не оскаржуються позивачем у даній справі, правомірність таких дій позивачем не спростовано.

Станом на час подання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернень від 19.09.2019 та 23.09.2019 щодо анулювання УНЗР, виданий на ім`я ОСОБА_2 паспорт громадянина України для виїзду за кордон був чинний (термін дії - до 15.01.2020), що також свідчить про відсутність підстав для вилучення з реєстру УНЗР.

Інші дані щодо ОСОБА_2 заявники із реєстру вилучити не просили.

Таким чином, у задоволенні вимог про визнання незаконною відмови у вилученні персональних даних та УНЗР з ЄДДР слід відмовити.

Отже, позовна заява підлягає задоволенню частково.

Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У той же, як встановлено у ході судового розгляду, подана позовна заява містить дві вимоги: 1) щодо видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у вигляді паперової книжечки (де вимога про визнання незаконною відмови у його видачі є передумовою для застосування іншого способу захисту - у вигляді зобов`язання вчинити певні дії щодо видачі паспорту); 2) щодо вилучення персональних даних та УНЗР з ЄДДР, які внесені до останнього у зв`язку з видачею ОСОБА_2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а відтак не пов`язані із вимогами щодо видачі їй паспорта громадянина України у вигляді паперової книжечки (внутрішнього).

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1, пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 та абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за звернення із кожною з двох позовних вимог позивачем мало бути сплачено по 768,40 грн., а загалом - 1 536,80 грн.

При цьому, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., тобто лише за одну вимогу.

Беручи до уваги, що судом задоволено одну з двох вимог позивача, а у іншій вимозі позивачу відмовлено, суд не вбачає підстав для присудження судового збору позивачу, однак вважає за необхідне стягнути судовий збір у сумі 768,40 грн. з відповідача на користь Державного бюджету України.

З огляду на викладене вище, на підставі Законів України «Про громадянство України», «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують її особу чи спеціальний статус», Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3, АДРЕСА_2 ), що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецької області (, місцезнаходження: 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 20) в особі Краматорського міського відділу (84300, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 11) про визнання незаконною відмови, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділу щодо відмови у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділу повторного розглянути питання про видачу ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області судовий збір у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) на користь Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.С. Михайлик