Справа № 1.380.2019.003356
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

21 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.003356 пров. № А/857/2024/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Довгополова О. М.
суддів -Гудима Л. Я.
Святецького В. В.
перевіривши апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.003356 за адміністративним позовом громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року задоволено частково адміністративний позов громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Державна міграційна служба України подала апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід повернути скаржнику з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Частинами 1-3 ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Отже, процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

Відповідно до положень ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частини перша, третя вказаної статті).

Відповідно до пп. 19 п. 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

Відповідно до пп. 11 п. 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Отже, представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах з 01.01.2020 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

При цьому, слід зазначити, що пп. 11 п. 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про «самопредставництво» в Конституції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

З аналізу змісту цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних прав, можливий за умови сукупної наявності обох цих умов.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Апеляційна скарга Державної міграційної служби України підписана представником Бутою Наталією Ігорівною, на підтвердження таких повноважень додано до апеляційної скарги довіреність на представництво інтересів скаржника від 27.12.2019 року № 305-2019, видану за підписом голови Державної міграційної служби України Соколюка Максима Юрійовича.

Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, посадовими особами Державної міграційної служби України (), які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноваженими представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, зазначено Соколюка Максима Юрійовича керівник 02.12.2015 року, Науменко Наталію Миколаївну підписант з 22.08.2018 та Донського Сергія Миколайовича підписант. Водночас, відомості про особу, яка підписала касаційну скаргу Буту Наталію Ігорівну, в даному Реєстрі відсутні.

Також у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 має статус адвоката, і документа, який би це посвідчував, до касаційної скарги не додано.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що до апеляційної скарги не надано доказів належного уповноваження ОСОБА_2 на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені скаржника у розумінні ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України, в тому числі підписання апеляційної скарги, яка подана до суду 13.01.2020 року.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.003356 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький