Справа № 320/6210/19
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2020 року № 320/6210/19
Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Власюк К.Ф., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Чечелюк О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 , третья особа: Міністерство оборони України, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Командира військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), третя особа: Міністерство оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2019 № 9-РС в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я;

- поновити ОСОБА_1 на військовій службі з 09.08.2019 для її продовження до закінчення строку контракту з можливістю укладення нового контракту, але не більше ніж до досягнення граничного віку перебування на військовій службі, на посадах згідно Наказів МО України від 14.08.2018 №410 та від 10.10.2018 №510.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно з пп. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі також Закон № 2232-ХІІ) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби.

А відповідно до норм Закону №2232-ХІІ, а також Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008) військовослужбовцям військової служби за контрактом з числа громадян України, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (крім розумових, сенсорних, психологічних вад, розладів психіки, поведінки та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України та іншими центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями), за їх зверненням може бути продовжено військову службу до закінчення строку контракту з можливістю укладення нового контракту, але не більше ніж до досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

У зв`язку з чим позивач вважає його звільнення з військової служби незаконним та вимагає поновлення на службі.

Додатково позивач просив суд поновити пропущений строк звернення до суду з позовом. Зазначене питання було вирішено судом під час судового засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 04.12.2019.

Відповідачем було подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду від 03.12.2019 р. № 1468, у якій відповідач наголошує, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з відповідним позовом, встановлений ст. 122 КАС України, оскільки з моменту, коли позивач дізнався про існування про звільнення від 09.08.2019 № 9-РС минуло більше трьох місяців.

Відповідачем було надано заяву від 04.12.2019 р. про перенесення судового засідання у зв`язку з хворобою його представника (документально підтверджено), а також проханням продовжити строк на надання відзиву, оскільки ухвала про відкриття провадження по даній справі надійшла до відповідача лише 29.11.2019 р., про що суду надано документальні підтвердження. Судове засідання було призначено судом на 15.01.2020 року.

У письмовому відзиві відповідач зазначив, що 13.06.2019 року позивач подав рапорт, у якому просив направити його на медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення ступеню інвалідності (втрати працездатності у % відношенні), на підставі якого та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2019 № 136 позивача направлено для проходження відповідного огляду. Свідоцтвом про хворобу позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час. У зв`язку з чим позивача було правомірно звільнено на підставі п.п. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ. Позивачем також було подано рапорт від 13.08.2019 р. про звільнення з лав ЗС України та надання щорічної основної відпустки за 2019 рік.

За таких обставини, відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У зв`язку з неявкою відповідача на судове засідання 15 січня 2020 року було відкладено розгляд справи на 30.01.2020 року.

Позивачем було надано відповідь на відзив від 17.01.2020 року, де він зазначив, що рапорту про звільнення не подавав, а лише про надання щорічної основної відпустки за 2019 рік. Захворювання у нього пов`язані з захистом Батьківщини, що може бути підставою для залишення на службі.

Міністерством оборони України було надано пояснення від 24.01.2020 року, у яких зазначалося, що при звільненні з військової служби за станом здоров`я написання рапорту на звільнення нормами чинного законодавства України не передбачено.

Під час судового засідання 30.01.2020 сторони надали свої обґрунтування та заперечення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Калінінським РВ Горлівського МУ МВС України у Донецькій області 06.03.1998 р.

Позивач з 03.04.2017 року уклав контракт з Міністерством оборони України і проходив військову службу, про що є підтвердження копія довідки про проходження військової служби, видана командуванням військової частини НОМЕР_1 .

13.06.2019 року позивач подав рапорт, у якому просив направити його на медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення ступеню інвалідності (втрати працездатності у % відношенні).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2019 року № 136 позивач вважався таким, що вибув: у Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» Міністерства оборони України м. Києва для проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеню інвалідності у зв`язку з проходженням медико-соціальної експертної комісії, з 15.06.2019 року.

Після чого, 23.07.2019 року госпітальною військово-лікарською комісією проведено огляд позивача з метою визначення ступеню придатності до проходження військової служби у зв`язку з проходженням МСЕК.

За наслідками обстеження госпітальною військово-лікарською комісією 31.07.2019 року оформлено свідоцтво про хворобу №1026, де за зазначено, що у позивача виявлені окремі захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби; на підставі ст. 38-б, 39-в, 40-в, 26-б, 41-в графи ІІ Розкладу хвороб позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

16.09.2019 року позивачем подано заяву до Центральної військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» Міністерства оборони України з проханням переглянути та скасувати постанову госпітальної військово-лікарської комісії, оформлену свідоцтвом про хворобу від 31.07.2019 р. № 1026 про причинний зв`язок захворювань позивача з формулюванням: «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби», встановивши новою постановою ВЛК причинний зв`язок захворювань позивача з формулюванням: «Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».

Згідно витягу протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 02.10.2019 року № 2750 було визначено, що у позивача виявлені окремі захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2019 року № 9-РС позивача сержанта ОСОБА_1 , командира гармати артилерійського взводу батареї забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільнено у запас згідно з підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232 на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час.

13.08.2019 року позивачем подано рапорт командиру артилерійського взводу з проханням про клопотання перед вищестоящим командуванням про надання щорічної основної відпустки за 2019 рік з 14.08.2019 року, з наступним виключенням зі списків особового складу частини, та про направлення документів відносно нього для постановки на військовий облік до Ірпінсько-Бучанського ОМВК.

Рапортом поданим 13.08.2019 року позивач доповів командиру артилерійського взводу, що він справи і посаду командира гармати артилерійського взводу батареї забезпечення здав, втрат і нестач немає.

Зазначене підтверджується обхідним листом позивача, копія якого у матеріалах справи.

Згідно з копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2019 р. № 180 встановлено, що позивач вважається таким, що справи і посаду здав; його документи направлено для постановки на військовий облік до Ірпінсько-Бучанського ОМВК; а також надано щорічну основну відпустку за 2019 рік з 14.08.2019 року по 23.09.2019 року (40 діб), після чого наказано виключити позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняти з усіх видів забезпечення.

Не погоджуючись зі своїм звільненням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 2 Закону України від 258.03.1992 № 2232-ХІІ установлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється, у тому числі, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (частина друга статті 2 Закону № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини дванадцятої статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.

Питання проведення медичного огляду військовослужбовців для визначення ступеня придатності до військової служби регулюється Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям (п. 1.1. розділу I Положення).

Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Підстави звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, визначені частиною п`ятою статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Підпунктом «б» пункту 2 частини пятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби.

Згідно з пунктом 240 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, яких визнано обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець, на підставі відповідних клопотань. Після прийняття рішення про продовження проходження військової служби зазначені військовослужбовці можуть бути звільнені з військової служби на загальних підставах.

Пунктом 35 Положення № № 1153/2008 визначено, що під час дії особливого періоду контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням командування військової частини у період: після закінчення строку проведення мобілізації та до моменту введення воєнного стану - на підставах, передбачених пунктом 2 (крім підстав, передбачених підпунктами "ґ", "й" та "к") частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

З огляду на зазначене, суд вважає, що у відповідача виник обов`язок щодо звільнення позивача за станом здоров`я з дня надходження постанови госпітальної військово-лікарської комісії, оформленої свідоцтвом про хворобу від 31.07.2019 р. №1026, якою ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

Варто зазначити, що наведеним нормативними документами не передбачено необхідність подачі рапорта військовослужбовця на звільнення за таких умов. Тобто, звільнення з військової служби проводиться тільки на підставі наказу після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я.

Посилання позивача про незаконність його звільнення в зв`язку з тим, що він висловив бажання продовжувати військову службу судом до уваги не приймається, оскільки бажання позивача продовжувати військову службу повинно узгоджуватись з об`єктивними причинами, а саме можливістю за станом здоров`я виконувати ним свої службові обов`язки, оскільки військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї осіб, зокрема, за станом здоров`я (положення ч.1 № 2232-ХІІ).

Крім того як вбачається з рапорту від 13.08.2019, позивач зазначив про звільнення його з лав ЗС України, що на думку суду свідчить про бажання позивачача звільнитися з власної волі. Жодних доводів того, що він висловив бажання про продовження військової служби у ЗС України позивач не надав.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 24 лютого 2020 р.