Справа № 340/2958/19
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м.Кропивницький Справа № 340/2958/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградський Будівельний Альянс" (вул.Р.Слободянюка, 166 - Е, к.12, м.Кропивницький, 25007, ) до Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул.Велика Перспективна, 55, м.Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Кіровоградський будівельний альянс» (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (надалі - відповідач) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.09.2019р. №4 та №4.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що нарахування податкових зобов`язань ґрунтуються на висновках посадових осіб відповідача щодо нереальності господарських операцій позивача з контрагентами: ТОВ «Рем-буд-дизайн 2014», ТОВ «Територія бізнес плюс», ТОВ «Пейпоінт», а також порушенням вимог Податкового кодексу України в частині застосування ставки податку на додану вартість під час реалізації Управлінню капітального будівництва Кіровоградської ОДА медичного обладнання.

Позивач вказує, що висновки щодо безтоварності господарських операцій з ТОВ «Рем-буд-дизайн 2014», ТОВ «Територія бізнес плюс», ТОВ «Пейпоінт» ґрунтуються на обмеженості контрагентів матеріально-технічними та трудовими ресурсами, які необхідні для здійснення господарських операцій та відсутністю контрагентів за податковими адресами; маніпулювання постачальниками податковою звітністю, шляхом відображення операцій з реалізації товарів, придбання яких відсутнє в ланцюгу постачання, не подання звітності до фіскальних органів; відсутністю товарно-транспортних накладних.

Зазначаючи про протиправність вказаних висновків позивач вказує, що реальність господарських операцій з контрагентами підтверджено належним чином складеними фінансово-господарськими документами і при цьому вказує, що підприємство не може нести відповідальності за діяльність своїх контрагентів, та дотримання ними податкової дисципліни.

Щодо порушень вимог Податкового кодексу України в частині застосування ставки податку на додану вартість під час реалізації Управлінню капітального будівництва Кіровоградської ОДА медичного обладнання, позивач зазначив, що вироби медичного призначення придбавались ним у ТОВ «Оселя ЮТ», яке імпортували вказані товари та сплатило в сою чергу ПДВ за ставкою 7%, а тому, на переконання позивача, він правомірно в подальшому реалізував медичні вироби із застосуванням ставки ПДВ 7%.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

16.12.2019р. відповідачем надано відзив на позов вимоги якого не визнаються з тих підстав, що визначаючи позивачеві грошові зобов`язання з ПДВ та податку на прибуток здійснено на підставі та у спосіб визначені Податковим кодексом України, у зв`язку з виваленими в ході перевірки фактами проведення безтоварних операцій та порушеннями вимог кодексу в частині застосування ставки податку на додану вартість під час реалізації товарів (т.2а.с.208-218).

Ухвалою суду від 28.11.2019р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 24.12.2019р. (т.1а.с.1).

24.12.2019р. в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 22.01.2020р. (т.2а.с.225,226).

Ухвалою суду від 22.01.2020р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті при значено в судовому засіданні на 04.02.2020р. (т.3а.с.54).

04.02.2020р. в судовому засіданні оголошено перерву до 20.02.2020р. (т.3а.с.65-68).

20.02.2020р. представниками сторін подано заяви по подальший розгляд справи у письмовому провадженні (т.3а.с. 76,77).

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на клопотання сторін по справі, подальший її розгляд здійснюється в письмовому провадженні (т.3а.с. 101).

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Посадовими особами відповідача було проведено документальну планову виїзну перевірку податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контрольні органи, за результатами якої складено акт №1/11-28-05-04/33878089 від 04.09.2019р. (т.1а.с.18-64).

В ході перевірки виявлено порушення, в т.ч.:

- п. 44.1. ст. 44, п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 594643 грн., в тому числі по періодах: IV квартал 2016р. на суму 177968 грн.; ІV квартал 2017р на суму 416675 грн.;

- п. 44.1. ст. 44, п.п.193.1. ст. 193, п.п.194.1. ст. 194, п. 198.1., п. 198.2., п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 567682 грн., в т.ч. по періодах:

- листопад 2016р. - на суму 17887 грн.;

- грудень 2016р. - на суму 164785 грн.;

- листопад 2017р. - на суму 40843 грн.;

- грудень 2017р. - на суму41660 грн.;

- лютий 2018р. - на суму 303307 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.09.2019р.:

- №4, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 709603 грн., в т.ч. 567682 грн. за основним зобов`язанням та 141921 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1а.с.101);

- №4, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 743304 грн., в т.ч. 594643 грн. за основним зобов`язанням та 148661 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1а.с.102).

Розмір грошових зобов`язань визначених оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями підтверджено детальним розрахунком (т.2а.с.219).

Як вбачається з акту перевірки позивача (т.1а.с.25-41), підставою для донарахування позивачеві грошових зобов`язань став аналіз господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Рем-буд-дизайн 2014», ТОВ «Територія бізнес плюс», ТОВ «Пейпоінт», за результатами якого, з використання податкової інформації, посадовими особами відповідача зроблено висновок, що операції з реалізації товарів контрагентами-постачальниками оформлялись первинними документами лише з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій та правомірності формування сум податкового кредиту та податкового зобов`язання, наслідком чого є отримання по ланцюгу постачання необґрунтованої податкової вигоди у вигляді сум податкового кредиту з ПДВ контрагентам-покупцями, в т.ч. позивачем по справі, та відображення отриманого від контрагентів-постачальників товару за відсутності їх постачання саме від останніх, що були відображені у первинних та бухгалтерських документах, які складені з порушенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

В результаті аналізу господарських взаємовідносин та податкової інформації посадовими особами відповідач встановлено, що задекларовані позивачем господарські операції з ТОВ «Рем-буд-дизайн 2014», ТОВ «Територія бізнес плюс», ТОВ «Пейпоінт» в дійсності не відбулись.

Крім того, посадовими особами відповідача зафіксовано порушення позивачем вимог статей 193, 194 ПК України у зв`язку з реалізацією товару за кодами УКТЗЕД 820570000 (плазмо-екстрактор механічний) та 841989980 (розморожувач плазми) за ставкою ПДВ 7%, замість 20%, що призвело до заниження показника по рядку 1.1. декларації «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товару на митну територію України» на загальну суму ПДВ 28127 грн. та завищено показник по рядку 1.2. декларації «Операції, що оподатковуються за ставкою 7%» на загальну суму 11040 грн.

Не погоджуючись з такими висновками позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам судом встановлено наступне.

Відповідно до п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно пунктів 5, 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Мінфіну України від 31.12.1999р. №318 (надалі - П(с)БО 16 «Витрати»), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені..

Згідно п. 12 П(с)БО 16 «Витрати» до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього Положення (стандарту).

Відповідно до п.п. «а» п. 198.1. ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно п. 198.2. ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до абз. 3 п. 198.6. ст. 198 ПК України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до абз. 2 п. 201.10. ст. 2018ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку права на податковий кредит та витрати не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб`єктами господарювання. Зокрема, платник податку не може нести відповідальність за неподання контрагентом обов`язкових звітів про свою господарську діяльність, а також за інші порушення законодавства.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток та до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (сертифікатів, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

В ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступні господарські операції позивача з контрагентами.

12.12.2016р. між позивачем (покупець) та ТОВ «Рем-буд-дизайн 2014» (постачальник) було укладено договір поставки товару 193/2016, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар в асортименті та в кількості узгодженій сторонами. Термін дії якого складав до 31.12.2017р. (т.2а.с.75-77).

Протягом терміну дії договору сторонами узгоджувався асортимент та кількість товару, що підтверджено специфікаціями до договору, який в подальшому передавався покупцеві, що підтверджено видатковими накладними (т.2а.с.78-88, т.1а.с.142-152,154).

Доставка товару здійснювалась за рахунок позивача, що підтверджено товарно-транспортними накладними (т.2а.с.47-66).

Оплата вартості отриманого товару здійснювалась в безготівковому порядку, що підтверджено копіями платіжних доручень (т.2а.с.236-242).

ТОВ «Рем-буд-дизайн 2014» виписано на адресу позивача податкові накладні (т.1а.с.160-171).

06.12.2017р. між позивачем та ТОВ «Територія бізнес плюс» було укладено договір постачання №185, за умовами якого ТОВ «Територія бізнес плюс» зобов`язувався поставити позивачеві товари виробничого призначення в кількості визначеною специфікаціями/рахунками. Термін дії договору становив до 31.12.2018р. (т.2а.с.67-70).

Протягом терміну дії договору сторонами узгоджувався асортимент та кількість товару, що підтверджено специфікаціями до договору, який в подальшому передавався покупцеві, що підтверджено видатковими накладними (т.2а.с.71-74,т.1а.с.137-140).

Доставка товару здійснювалась за рахунок позивача, що підтверджено товарно-транспортними накладними (т.2а.с.41-46).

Оплата вартості отриманого товару здійснювалась в безготівковому порядку, що підтверджено копіями платіжних доручень (т.2а.с.233-235).

ТОВ «Територія бізнес плюс» виписано на адресу позивача податкові накладні (т.1а.с.1155-158).

04.07.2016р. між позивачем та ТОВ «Пейпоінт» було укладено договір поставки №21/16, термін дії якого складав до 31.12.2016р. (т.2а.с.105,106).

Згідно специфікації до договору сторони узгодили найменування товару та його кількість (т.2а.с.107).

Відповідно до видаткової накладної від 14.12.2016р. №1 ТОВ «Пейпоінт» передало позивачеві товар - мати мінераловатні в кількості 262,25 м кв на суму 464629,38 грн. в т.ч. ПДВ (т.1а.с.141).

Доставка товару здійснювалась позивачем по справі, що підтверджено товарно-транспортними накладними (т.2а.с.102-104).

Оплата вартості отриманого товару здійснювалась в безготівковому порядку, що підтверджено копіями платіжних доручень (т.2а.с.243-245).

ТОВ «Пейпоінт» виписано на адресу позивача податкову накладну (т.1а.с.159).

Факт реальності вищевказаної господарської операції між позивачем та ТОВ «Пейпоінт» підтверджено керівником ТОВ «Пейпоінт», яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка (т.3а.с.64).

Позивачем використано одержані від контрагентів товарно-матеріальні цінності в ході виконання робіт по реконструкції головного корпусу станції переливання крові за замовленням Управління капітального будівництва Кіровоградської ОДА, що підтверджено довідками про вартість виконаних будівельних робіт, актами приймання виконаних робіт, підсумковими відомостями ресурсів (т.2а.с.108-198).

При цьому суд зазначає, що відповідачем не заперечується та не спростовується факт наявності товарно-матеріальних цінностей одержаних позивачем від контрагентів та їх використання у власній господарській діяльності, але при цьому вказується на невідоме джерело їх походження.

В даному випадку суд дійшов висновку, що позивач не зобов`язаний відстежувати джерело походження товару, який реалізовувався його контрагентами, а в разі встановлення контролюючим органом таких фактів відповідальність має нести саме та особа, яка вводить товар в обіг, а не добросовісний набувач.

Щодо порушень позивачем вимог статей 193, 194 ПК України у зв`язку з реалізацією товару за кодами УКТЗЕД 820570000 (плазмо-екстрактор механічний) та 841989980 (розморожувач плазми) за ставкою ПДВ 7%, замість 20%, що призвело до заниження показника по рядку 1.1. декларації «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товару на митну територію України» на загальну суму ПДВ 28127 грн. та завищено показник по рядку 1.2. декларації «Операції, що оподатковуються за ставкою 7%» на загальну суму 11040 грн, суд дійшов висновку про правомірність висновків відповідача враховуючи наступне.

Відповідно до акту перевірки (т.1а.с.45,46) встановлено факт реалізації позивачем на адресу Управління капітального будівництва Кіровоградської ОДА медичного обладнання: плазмо-екстрактор механічний та розморожувач плазми, 430х600х540, 220В, Р=2,1кВт, ємність для води 42л, тепловіддача 1806 ккал/год., на загальну суму 157719,63 грн., в т.ч. ПДВ 7% 11040,37грн.

Застосування ставки ПДВ 7% позивач обґрунтовує, що реалізований товар включено до переліку медичних виробів, операції з постачання яких на митній території України оподатковуються за ставкою 7%.

При цьому в додаткових пояснення (виступ в дебатах) (т.3а.с.100), позивач вказує, що реалізований товар має бути віднесений то товарної позиції УКТЗЕД 9018 90 84 00 «Прилади для вливання розчинів (медичні), прилади, пристрої та інструменти, що використовуються в медицині, хірургії, стоматології; пристрої для відсмоктування та вливання, літотриптори ультразвукові, контрацептиви внутрішньоматкові», оскільки вказаний товар імпортувався в Україну саме за таким кодом УКТЗЕД, на підтвердження чого надані митні декларації (т.3а.с.82,83,85-87,88).

Суд зазначає про безпідставність вказаних доводів враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 193 ПК України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах:

а) 20 відсотків;

б) 0 відсотків;

в) 7 відсотків по операціях з:

постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів, які внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність, та дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні;

постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, дозволених для застосування у межах клінічних випробувань, дозвіл на проведення яких надано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно ст. 194 ПК України операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною.

Податок становить 20 відсотків, 7 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг.

Постановою КМУ від 3 вересня 2014 р. № 410 затверджено Перелік медичних виробів, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України яких підлягають обкладенню податком на додану вартість за ставкою 7 відсотків.

Вказаний перелік дійсно містить товарну позицію 9018 90 84 00 «Прилади для вливання розчинів (медичні), прилади, пристрої та інструменти, що використовуються в медицині, хірургії, стоматології; пристрої для відсмоктування та вливання, літотриптори ультразвукові, контрацептиви внутрішньоматкові», натомість товар реалізований позивачем «плазмо-екстрактор механічний та розморожувач плазми» не входить до вказаної товарної позиції, а тому в разі його реалізації не може застосовуватись ставка ПДВ 7%.

Підтвердженням вказаних доводів є копії видаткових накладних від 19.01.2017р. №160/6 та від 31.01.2017р. №160/8, відповідно до яких позивач придбав у імпортера ТОВ «Оселя ЮТ» плазмо-екстрактор механічний та розморожувач плазми, ціна реалізації яких включала ставку ПДВ 20% (т.3а.с.78,79).

Таким чином, відповідачем правомірно нараховано грошове зобов`язання та штрафні фінансові санкції з ПДВ в розмірі 17087 грн та 4272 грн відповідно, згідно податкового повідомлення рішення від 20.09.2019р. №4.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019р.:

- №4, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, в частині основного зобов`язання в розмірі 550595 та 137649 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а всього на суму 688244 грн.;

- №4, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 743304 грн., в т.ч. 594643 грн. за основним зобов`язанням та 148661 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно д ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення позову (1452907 - 21359 = 1431548, або 98,53%), з бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути судовий збір сплачений позивачем (т.1а.с.2,3) в розмірі 18927,61 грн. (19210 - 282,39, або 1,47%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.09.2019р.:

- №4, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, в частині основного зобов`язання в розмірі 550595 та 137649 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а всього на суму 688244 грн.;

- №4, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 743304 грн., в т.ч. 594643 грн. за основним зобов`язанням та 148661 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградський Будівельний Альянс" () за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області () витрати по сплаті судового збору в розмірі 18927,61 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник