Справа № 812/1822/17
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1822/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Полякової В.К.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Петрощук К.В.,

представника відповідача - Ікешевої А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 02.11.2017 № ,-

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2017 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі відповідач, управління, ГУ ДФС у Луганській області), в якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.11.2017 № .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі акту ГУ ДФС у Луганській області № 279/12-32-13-14/ НОМЕР_1 від 29.09.2017 про результати документальної планової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства України прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.11.2017 № про збільшення податкового зобов`язання з військового збору на суму 19742, 92 грн, нарахування штрафних санкцій в сумі 13793,99 грн, а також суми пені 4166,63 грн, всього в розмірі 37703,54 грн.

Позивач не погоджується з зазначеним податковим повідомленням-рішенням та висновками акту перевірки та вважає їх протиправними з тих підстав, що відповідач не мав права проводити планову перевірку господарської діяльності позивача відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VІІ

Крім того, позивач не погоджується з актом перевірки, оскільки зазначена перевірка проведена з порушенням чинного законодавства та не в повному обсязі.

Також позивач зазначає, що податковим органом помилково розцінено як додаткове благо суму готівкових коштів, отриману його довіреною особою для покриття витрат його господарської діяльності, в розмірі 830000,00 грн та 1275500 руб (в гривнєвому еквіваленті 486194,96 грн), всього на суму 1316194,96 грн. Саме на цю базову суму нараховано військовий збір оскарженим податковим повідомленням-рішенням.

На підставі зазначеного позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення як протиправне.

15 січня 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позов (а.с.65,66), в якому зазначено, що управління заперечує проти заявлених вимог з таких підстав.

Документальна планова невиїзна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своїм правовим змістом є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

Закон № 877 (зі змінами, внесеними Законом № 1726) врегульовує відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, та не регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, здійснення валютного та митного контролю, а також відповідно до пункту 5.2 статті 5 Кодексу, передбачені частиною п`ятою статті 2 Закону №877 норми можуть бути виконаними органами ДФС лише в порядку, встановленому Кодексом.

Також зазначено, що обов`язкове забезпечення дотримання органами ДФС вимог частини першої статті 6 Закону України від 05 квітня 2007 року №877-У "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не передбачено частиною п`ятою статті 2 Закону № 877. Отже, дія статті 3 Закону N 1669 не поширюється на здійснення контролю органами ДФС, тому їх дії не суперечать цьому Закону.

Проведеною перевіркою за рахунок встановлених порушень при ведені операцій з готівкою, які викладено у п.2.9.2 акту перевірки, встановлено, що за рахунок заниження бази оподаткування військовим збором доходу у вигляді додаткового блага, отриманого довіреною особою платника податків ОСОБА_2 протягом 2016 року у загальному розмірі 1316194,96 грн. ФОП ОСОБА_1 в ході перевірки не надано будь-яких підтверджуючих документів про використання готівкових коштів у власній господарській діяльності та не доведено, що фактично отримані готівкові кошти з банку довіреною особою підприємця - ОСОБА_2 були використані нею особисто за призначенням (господарські витрати на відрядження у межах господарської діяльності підприємця), готівкові кошти у розмірі 830000,0 грн. та 1275500 руб. (в гривневому еквіваленті 486194,96 грн.) є доходом довіреної особи підприємця ОСОБА_2 у вигляді додаткового блага на загальну суму у гривневому еквіваленті 1316194,96 грн.

В ході перевірки встановлено, що податковим агентом виступає саме ОСОБА_1 у відношенні до довіреної особи ОСОБА_2 на підставі нотаріально завіреної довіреності, тому кошти які були зняті фізичною особою ОСОБА_2 мають бути утримані та розраховані до військового збору саме податковим агентом - ОСОБА_1 .

Тому відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 02.11.2017 № винесено згідно з вимогами чинного законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 04.12.2017 відкрито провадження у справі (а.с.1).

Ухвалою суду від 13.12.2017 зупинено провадження у справі до 15.01.2018 (а.с.53).

Ухвалою суду від 15.01.2018 поновлено провадження у справі (а.с.80).

Ухвалою суду від 15.01.2018 зупинено провадження у справі до 13.02.2018 (а.с.81).

Ухвалою суду від 06.03.2018 поновлено провадження у справі (а.с.90).

Ухвалою суду від 06.03.2018 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 812/1821/17 (а.с.94).

Ухвалою суду від 16.12.2019 поновлено провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.01.2020 (а.с.109).

Ухвалою суду від 23.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 04.02.2020 та замінено відповідача по справі з Головного управління ДФС у Луганській області на Головне управління ДПС у Луганській області (а.с.123,124).

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти позову з посиланнями на обставини, викладені в запереченні на позов від 15.01.2018.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79 КАС України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 27.01.2006 за № 2 002247, реєстраційний номер облікової картки платника податку та інших обов`язкових платежів , перебуває на податковому в Державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом діяльності позивача є: код КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); код КВЕД 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; код КВЕД 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів.

Згідно з актом Головного управління ДФС у Луганській області №279/12-32-13-14/ НОМЕР_1 від 29.09.2017 про результати документальної планової невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України встановлені наступні порушення самозайнятою особою ОСОБА_1 (а.с.10-37):

1) п. 44.3 ст. 44, пп. 85.2 ст. 85 ПКУ, у результаті чого незабезпечено зберігання первинних, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів за період, що перевірявся;

2) п. 198.1, п. 198.2, п. 198.5, п. 198.6 ст.198 ПКУ, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 257683 грн., у тому числі за лютий 2016 року у сумі 54207 грн., за березень 2016 року у сумі 15167 грн., за квітень 2016 року у сумі 43633 грн., за травень 2016 року у сумі 19303 грн., за червень 2016 року у сумі 26971 грн., за липень 2016 року у сумі 18795 грн., за серпень 2016 року у сумі 36140 грн., за вересень 2016 року у сумі 23 965 грн., за жовтень 2016 року у сумі 19568 грн.;

3) п. 198.1, п.198.2, п.198.5, п.198.6 ст.198 ПКУ у результаті чого завищено суму податку, що підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну суму 197,572 грн., у тому числі за лютий 2016 року у сумі 327 грн., за березень 2016 року у сумі 29 грн., за травень 2016 року у сумі 2845 грн., за липень 2016 року у сумі 21790 грн., за серпень 2016 року у сумі 29726 грн., за вересень 2016 року у сумі 25359 грн., за жовтень 2016 року у сумі 21713 грн. за листопад 2016 року у сумі 40588 грн., за грудень 2016 року у сумі 55432 грн. та заниження за січень 2016 року у сумі 237 грн.;

4) п.51.1 ст. 51, абз. б п. 176.2 ст. 176 ПКУ, порушено порядок заповнення Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форма № 1-ДФ), за результатами чого не у повному обсязі відображено відомості про суми виплаченого доходу платника податку;

5) п.п.16.1.2 п.16.1 ст.16, п. 177.10 ст.177 ПКУ, у результаті чого не виконано обов`язку стосовно ведення книги обліку доходів та витрат, на підставі якої здійснюється заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи;

6) п. 177.2, п. 177.4 ст.177 ПКУ, у результаті чого занижений податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 810189,90 грн.;

7) п.п.164.2.17 п. 164.2 ст.164, пп. 168.1.1, пп.168.1.2 п. 168.1 ст. 168, абзацу а) п.171.2 ст.171, абзацу а) п.176.2 ст.176 ПКУ, у результаті чого занижений податок на доходи фізичних осіб за результатами декларування доходів отриманих від підприємницької діяльності за 2016 рік у сумі 236915,09 грн.;

9) пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1, пп.168.1.2 п. 168.1 ст. 168, абзацу а) п.171.2 ст.171, абзацу а) п. 176.2 ст. 176, пп. 1.2 п. 16і підрозділу 10 розділу XX ПКУ, у результаті чого занижений військовий збір за 2016 рік у сумі 87258,74 грн.;

10) порушення п.2 ст. 7 ЗУ від 08 липня 2010 року № 2464-VІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у результаті чого занижений військовий збір за 2016 рік у сумі 67018,41 грн., у т.ч. за результатами декларування доходів отриманих від підприємницької діяльності за 2016 рік у сумі - 67515,82 грн., за рахунок заниження суми виплати доходів платникам податків у вигляді додаткового блага у сумі - 19742,92 грн.

11) п.2.1, 2.6 ст.2 «Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. № 637, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 13.01.2005р. за № 40/10320 із змінами та доповненнями, не оприбутковано у касу готівку, яку попередньо було отримано у банку на загальну суму 1316194,96 грн.

На підставі вищевказаного акту відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення, в тому числі й оскаржене позивачем № від 02.11.2017 про збільшення суми грошовою зобов`язання з військового збору на суму 37703,54 грн, з якого: 19742,92 грн за податковим зобов`язанням, 13793,99 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 4166,63 грн пені (а.с.38).

Розрахунком штрафних санкцій підтверджено факт нарахування їх податковим органом на визначені позивачу до сплати податкові зобов`язання зі сплати військового збору, відповідно до вимог абзаців 1-3 підпункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України (а.с.39).

Пеню позивачу нараховано у зв`язку з несвоєчасною сплатою зазначених зобов`язань згідно з розрахунком пені (а.с.40-45).

В самому акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 в ході перевірки не надав будь-яких підтверджуючих документів про використання готівкових коштів у власній господарській діяльності та не доведено, що фактично отримані готівкові кошти з банку довіреною особою підприємця ОСОБА_2 були використані нею особисто за призначенням (господарські витрати на відрядження у межах господарської діяльності підприємця), готівкові кошти у розмірі 830000,00 грн та 1275500 руб. (в гривневому еквіваленті 486194,96 грн) є доходом довіреної особи підприємця ОСОБА_2 у вигляді додаткового блага на загальну суму у гривневому еквіваленті 1316194,96 грн (а.с.35).

В акті перевірки відображено, що ця сум додаткового блага відповідачем визначена базою оподаткування як податком на доходи фізичних осіб (п.2.3.3. акту) так і військовим збором (п.3.2 акту).

Питання наявності правових підстав для оподаткування цієї суми розглядалося в ході оскарження позивачем інших повідомлень-рішень, прийнятих на підставі цього акту перевірки.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 у справі № 812/1821/17 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області № від 02.11.2017 відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про збільшення суми грошовою зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 236915,09 грн, 165528,04 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 49999,55 грн пені, а всього на суму 452442,68 грн (чотириста п`ятдесят дві тисячі чотириста сорок дві гривні 68 коп.) (а.с.154-162).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019 у справі № 812/1821/17 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області задоволено частково. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року у справі № 812/1821/17 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року у справі № 812/1821/17 залишено без змін (а.с.132-140).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 у справі № 812/1823/17 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 03 листопада 2017 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 664256,73 грн та в частині застосування штрафних санкцій у сумі 332128,37 грн, а всього на суму 996385,10 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі № 812/1823/17 апеляційні скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , Головного управління ДФС у Луганській області залишені без задоволення, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 812/1823/17 залишено без змін.

В ході розгляду вказаних справ суди як першої так і апеляційної інстанції встановили безпідставність висновків податкового органу, що суми, отримані довіреною особою позивача ОСОБА_2 є її доходом, оскільки в ході судового розгляду позивач довів факт витрати цих коштів у на відрядження у межах господарської діяльності підприємця, підтвердивши цей факт належними доказами.

За таких обставин суди дійшли висновків про відсутність правових підстав для визнання витрат позивача на суму у гривневому еквіваленті 1316194,96 грн - базою для оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а також податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Відповідно до вимог частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в зазначених судових рішеннях, що набрали законної сили, судом встановлено, що отримані довіреною особою позивача ОСОБА_2 кошти у гривневому еквіваленті 1316194,96 грн були витрачені позивачем у власній господарській діяльності як кошти на відрядження, отже не були доходом а ні позивача, а ні його довіреної особи.

Також в зазначених рішеннях надана оцінка аргументам позивача щодо неможливості проведення планової перевірки відповідачем і підтверджено право податкового органу на здійснення такої перевірки.

Тому ці обставини не доказуються при розгляді цієї справи в силу вимог частини 4 статті 78 КАС України.

Вирішуючи справу, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до Податкового кодексу України (далі Кодекс) у частині оподаткування військовим збором.

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Кодексу оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Згідно з п.п.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу платниками збору є особи, визначені п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, а саме фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу (п.п,1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу).

Для резидента це загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Абзацами 1-3 підпункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, готівкові кошти позивача, витрачені ним на відрядження, не мають бути оподатковані військовим збором, оскільки не є доходами в розумінні ст. 163 Податкового кодексу України.

Відповідно, підстави для нарахування штрафних санкцій та пені на донараховані суми військового збору - відсутні.

Таким чином, за встановлених обставин суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 02.11.2017 № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 37703,54 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн, що підтверджується квитанцією № 5 від 01.12.2017 (а.с.2).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 02.11.2017 № задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.11.2017 № про збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 з військового збору, штрафних (фінансових) санкцій та пені на загальну суму 37703,34 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області (; місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд.72) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 14 лютого 2020 року.

Суддя В.С. Шембелян