Справа № 160/13218/19
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозмаркет» до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДІНВЕСТ» про зняття арешту з майна, -
24 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Хозмаркет» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУДІНВЕСТ», в якому просить суд:
- зняти арешт з всього майна, яке належить боржнику ТОВ «Хозмаркет», що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 35795745 від 24.12.2012 державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Краснощоковим Л.В.;
- зобов`язати Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження, а саме: арешт нерухомого майна, яке належить боржнику ТОВ «Хозмаркет» та у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження, а саме: арешт на все рухоме майно, яке належить боржнику ТОВ «Хозмаркет», що накладений постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Краснощоковим Л.В. від 24.12.2012 у виконавчому провадженні № 35795745.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Краснощоковим Л.В. 26.11.2012 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №35795745 з примусового виконання виконавчого напису №7341 від 22.11.2012 про стягнення з ТОВ «Хозмаркет» на користь ТОВ «ФУДІНВЕСТ» заборгованості у розмірі 510526,00 грн.. В цьому виконавчому провадженні 24.12.2012 року накладено арешт на все майно, яке належить боржнику ТОВ «Хозмаркет».
26.12.2012 року арештовано банківські рахунки.
15.12.2014 року, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, державним виконавцем прийнято рішення повернути виконавчий документ без виконання на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, повертаючи виконавчий документ стягувачу, державний виконавець не зняв арешт з майна боржника ТОВ «Хозмаркет».
13 листопада 2019 року та 19 листопада 2019 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням, в якому просив зняти арешт з усього рухомого майна, нерухомого майна та розрахункових рахунків, ТОВ «Хозмаркет» повідомив відповідача про додаткові підстави для зняття арешту, а саме: про повне погашення заборгованості позивачем перед третьою особою (кредитором) за виконавчим провадженням, у зв`язку з укладенням з останнім угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.11.2012 та надав відповідні документи виконавчій службі.
Наявність арешту майна позивача порушує його право вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, а тому позивач звернувся до суду із позовом про скасування такого арешту.
31 січня 2020 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог вимог щодо предмета спору на стороні позивача надійшли пояснення, в яких останнім повідомлено, що у ТОВ «ФУДІНВЕСТ» не має жодних фінансових претензій до ТОВ «Хозмаркет», будь-які не виконані зобов`язання між сторонами відсутні, у зв`язку з чим 28.11.2012 ТОВ «ФУДІНВЕСТ» звернулося до АНД ВДВС із заявою про закриття виконавчого провадження.
30 січня 2020 року справа знята з розгляду, судове засідання призначено на 03 лютого 2020 року.
В судовому засіданні 03 лютого 2020 року судом оголошено перерву до 12 лютого 2020 року.
В судове засідання 12 лютого 2020 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Від представника позивача і представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог вимог щодо предмета спору на стороні позивача до суду надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Згідно з ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наведені положення процесуального законодавства, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що 26.11.2012 за заявою ТОВ «ФУДІНВЕСТ» державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС Краснощоковим Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №35795745 з примусового виконання виконавчого напису № 7341 від 22.11.2012 про стягнення з ТОВ «Хозмаркет» на користь ТОВ «ФУДІНВЕСТ» заборгованості у розмірі 510526,00 грн..
24.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 35795745, якою накладено арешт на все майно, яке належить боржнику ТОВ «Хозмаркет».
У зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, 15.12.2014 державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документ без виконання на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
27.11.2012 між боржником - ТОВ «Хозмаркет» та стягувачем - ТОВ «ФУДІНВЕСТ» укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог б/н, згідно якої сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за договором поставки товару від 13.05.2011 та грошовими зобов`язаннями, що покладені в основу виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. від 22.11.2012 року №7341 у сумі 510526,00 грн..
Відповідно до п. 2 вказаної угоди сторони погодили, що з моменту її укладення грошові зобов`язання, що покладені в основу виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. від 22.11.2012 року №7341 є виконаними добровільно, та Сторона 1 (кредитор) відмовляється від виконання вказаного виконавчого документу та вживає усі заходи щодо припинення /недопущення будь-яких дій стосовно виконання вказаного виконавчого напису, в тому числі у примусовому порядку.
Як вказав представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача, 28.11.2012 ТОВ «ФУДІНВЕСТ» звернулося до АНД ВДВС із заявою про закриття виконавчого провадження, повідомивши про фактичне виконання боржником ТОВ «Хозмаркет» боргових зобов`язань.
Позивач вказав, що з часу накладення арешту 24.12.2012 та до кінця 2019 у нього було відсутнє будь-яке нерухоме майно.
Однак, згідно акта приймання-передачі нерухомого майна від 21.10.2019 ТОВ «АГРОПРОДУКЦІЯ» передало до статутного капіталу ТОВ «Хозмаркет» приміщення та споруди, розташовані по вул. Привокзальна, 1б, селище Зелене, П`ятихатський район, Дніпропетровська область, право власності на які зареєстровано за ТОВ «Хозмаркет» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.10.2019.
Таким чином, 25.10.2019 ТОВ «Хозмаркет» отримало у власність нерухоме майно, на яке автоматично розповсюджується обтяження за постановою державною виконавця 24.12.2012 року у ВП №35795745.
13 листопада 2019 року позивач звернувся до з клопотанням до відповідача, у якому просив зняти арешт з усього рухомого майна, нерухомого майна та розрахункових рахунків ТОВ «Хозмаркет».
19 листопада 2019 року позивач вдруге звернувся до відповідача із аналогічним листом, до якого додав докази виконання зобов`язань.
24.12.2012 року накладено арешт на все майно, яке належить боржнику ТОВ «Хозмаркет».
26.12.2012 року арештовано банківські рахунки.
15.12.2014 року, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, державним виконавцем прийнято рішення повернути виконавчий документ без виконання на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
Також, позивача повідомлено про неможливість надання більш детальної інформації, оскільки виконавче провадження було знищено, у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Порядок та умови зняття арешту з майна визначені статтями 50, 60 Закону №606-XIV, згідно яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як встановлено у ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент існування виконавчого провадження), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Аналогічні норми містить й чинна редакція Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Судом встановлено, що виконавче провадження №35795745, в межах якого накладено арешт на все майно ТОВ «Хозмаркет» знищено, у зв`язку із закінченням строку зберігання виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 (далі за текстом - Порядок), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Згідно з пункту 9.10 цього Порядку, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Між тим, закінчення строку зберігання матеріалів цього виконавчого провадження не може слугувати підставою для відмови у відновленні порушених прав позивача, як власника арештованого майна.

Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, на момент звернення позивача до суду), у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно з ч. 4 ст. 59 вищевказаного закону, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Частиною 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, на момент звернення позивача до суду), у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, державний виконавець позбавлений права на зняття арешту з майна, у випадку відсутності виконавчого провадження.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 зазначеного Кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У матеріалах адміністративної справи відсутні належні докази правомірності існування накладеного на майно позивача арешту у виконавчому провадженні ВП №35795745.

Суд зазначає, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (частина 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII).

Враховуючи те, що відповідачем не доведено наявність відкритого виконавчого провадження та не підтверджено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на майно позивача на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.12.2012 у ВП №35795745, а наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про цей арешт перешкоджає позивачу розпоряджатись своїм майном та реалізувати своє право власності, керуючись вимогами ч. 2 ст. 5 КАС України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись положеннями статей 139, 205, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 272, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозмаркет» (49000, м. Дніпро, вул. Широка, вул. 225, і.к. 32058046) до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49051, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 42, і.к. 34984493), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДІНВЕСТ» (49035, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 72, і.к. 32341965) про зняття арешту з майна задовольнити повністю.

Зняти арешт із усього майна, яке належить боржнику ТОВ «Хозмаркет», що накладений постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Краснощоковим Л.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.12.2012 у ВП № 35795745.

Зобов`язати Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке належить боржнику ТОВ «Хозмаркет» та обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження, а саме: арешт на все рухоме майно, яке належить боржнику ТОВ «Хозмаркет», що накладений постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Краснощокова Л.В. від 24.12.2012 у виконавчому провадженні №35795745.

Стягнути з Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозмаркет» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот чорок дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 12 лютого 2020 року.

Суддя О.В. Царікова