Справа № 489/6172/19
Суддя: Рум’янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №489/6172/19
Провадження №2-а/489/42/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Середою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України Конової Катерини Юріївни про визнання дій неправомірними та скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДП18 № 534655 від 03 листопада 2019 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП18 № 534655 від 03 листопада 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП. Посилаючись на те, що вказана постанова є незаконною, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував. Вказує, що розгляд справи було проведено упереджено з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП. Відповідачка позбавила його можливості скористатися своїми правами, здійснити свій захист, дати особисті пояснення, заявити про допит свідків та витребування доказів. Винесена відповідачем постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, відповідачем не зафіксовано порушення ним правил дорожнього руху, яке б доводило його вину, а також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі. Оскаржувану постанову він отримав 07.11.2019 року поштовим відправленням.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилаючись на те, що під час патрулювання 03.11.2019 року інспекторами Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, було отримано повідомлення від небайдужого громадянина про порушення правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу Mazda 5 здійснив зупинку/стоянку в місці, призначеному для осіб з інвалідністю, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.38 "Місце для стоянки" із табличкою до нього 7.17 "Інвалід" Додатку 1 ПДР України. Інспектор підійшла до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представилася, пояснила суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросила пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу інспектора. Пояснив, що враховуючи темну пору доби і "стертість" дорожньої розмітки не помітив останню. На зауваження патрульної, водій перепаркував свій транспортний засіб на інше місце для стоянки транспортних засобів також позначене дорожньою розміткою 1.30 Додатку 2 ПДР України. Після повторного зауваження, водій перепаркував знову свій транспортний засіб без порушення ПДР України. Всі пересування водій здійснював не користуючись пасивними засобами безпеки - ременем безпеки, яким було обладнано його транспортний засіб. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.п. 2.3 в), ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП, було прийнято рішення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Поліцейський виніс постанову за ч. 5 ст. 121 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 51 грн., відповідно до санкції статті.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що відповідач під час складання постанови не вніс як додатки будь-які докази до постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким було здійснено фото або відеозапис, а тому немає права посилатися у майбутньому на будь-які докази. Вважає помилковим посилання поліцейського на оскаржувану постанову про притягнення його до відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що 03 листопада 2019 року близько 22:40 годин, в м. Миколаєві по вул. Генерала Карпенка, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mazda 5, державний номер НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки, був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Внаслідок цього, 03 листопада 2019 року постановою інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у Миколаївській області, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.2.3.в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі (підпункт змінено 11.07.2018).

Положеннями ч.5 ст. 121 КУпАП Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

Відповідно до частини першої статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частинами третьою, четвертою зазначеної статті встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Крім того, згідно частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про здійснення будь-якої фіксації правопорушення.

Таким чином, в порушення частини третьої статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення 03 листопада 2019 року серії ДП18 № 534655 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису з нагрудної камери інспектора не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 592/5576/17.

Проте, в матеріалах справи міститься рапорт Поліцейської взводу 1 роти 2 батальйону 1 УПП в Миколаївській області Конової К., в якому надано пояснення керівництву щодо обставин подій, вчинені 03.11.2019 водієм Бовшик П.О..

Рапорт являється письмовим поясненням посадової особи (інспектора) безпосередньо керівництву стосовно обставин справи та несе в собі офіційний, доповідний характер. Аналізуючи рапорт поліцейського, можна зробити висновок про те що письмові пояснення повністю збігаються з відеозаписом з нагрудного відеореєстратору, винесеною постановою, а отже, є стабільними та об`єктивними, тому рапорт необхідно вважати видом письмово доказу. Варто наголосити, що дана позиція відповідача збігається з висновками колегій суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у справах № 488/1360/16-а, № 487/5095/16-а, № 489/487/16-а, № 490/6885/16-а, №487/5863/16-а.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні зазначеного порушення доведена повністю.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, рапортом, а інспектор поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні позову про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Однак, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України, суд вважає за доцільним змінити застосоване до позивача стягнення, виходячи з наступного.

Інспектор патрульної поліції діяв відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та вимог КУпАП, тобто, був наділений повноваженнями одноособово вирішувати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності та застосування до неї заходу адміністративного стягнення.

В той же час, правопорушення вчинене позивачем не мало наслідком ускладнення руху інших транспортних засобів, не призвело до тяжких наслідків, тощо.

Як було зазначено вище, вина позивача у вчиненні зазначеного порушення доведена повністю, тому, із врахуванням вищевказаних обставин, на думку суду, в даному випадку має місце малозначність порушення з боку позивача.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положеннями пункту 4 частини 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, суд вважає за можливе звільнити позивача від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Щодо решти доводів позивача слід відзначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19,72,73,241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України Конової Катерини Юріївни про визнання дій неправомірними та скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДП18 № 534655 від 03 листопада 2019 року - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. 00 коп., накладеного відповідно до постанови в справі про адміністративне правопорушення ДП18 № 534655 від 03 листопада 2019 року, обмежившись усним зауваженням.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Кодексу про адміністративне судочинство України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 297 КАС України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейська взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України Конова Катерина Юріївна, юридична адреса: м.Миколаїв, вул.Новозаводська, 1б/1.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «16» січня 2020 року.