Справа № 360/699/20
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

20 лютого 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/699/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву депутата Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 360/699/20 за адміністративним позовом депутата Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської виборчої комісії Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов депутата Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської виборчої комісії Луганської області, відповідно до якого позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо узагальнення матеріалів по відкликанню депутатів Сєвєродонецької міської ради, складання протоколу № 1 від 13 лютого 2020 року та відправлення листа до політичної партії щодо відкликання депутата за народною ініціативою; зобов`язати відповідача розглянути питання про припинення ініціативи щодо відкликання депутатів Сєвєродонецької міської ради.

Згідно пред`явленого позову, позивач зазначає, що 13.02.2020 Сєвєродонецькою міською виборчою комісією Луганської області складено протокол №1 про узагальнення підсумків перевірки відповідності документів, переданих до комісії офіційним представником ініціативної групи при ініціюванні відкликання депутата Сєвєродонецької міської ради Луганської області ОСОБА_1 вимогам статей 38-40 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». На підставі цього протоколу, комісія звернулася до вищого керівного органу партії «Наш Край», місцева організація якої висувала позивача кандидатом по багатомандатному округу на виборах 25.10.2015.

Не погоджуючись із діями Сєвєродонецької міської виборчої комісії, позивач звернулась до суду із відповідним позовом.

Одночасно з позовною заявою, позивачем 18.02.2020 подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Сєвєродонецькій міській виборчій комісії Луганської області та іншим суб`єктам приймати юридичні акти на підставі протоколу №1 від 13 лютого 2020 року про узагальнення підсумків перевірки відповідності документів, переданих до комісії офіційним представником ініціативної групи при ініціюванні відкликання депутата Сєвєродонецької міської ради Луганської області ОСОБА_1 вимогам статей 38-40 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

В обґрунтування заяви про забезпечення адміністративного позову зазначено, що заявник є депутатом Сєвєродонецької міської ради, депутатські повноваження визнані постановою Сєвєродонецької міської виборчої комісії від 18 11 2015 року № 121. З посиланнями на частини першу та другу статті 90 Закону України «Про місцеві вибори», статтю 5 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», заявник зазначає, що у зв`язку з існуючою прогалиною у законодавстві, є неможливим поновити повноваження депутата, яких він був позбавлений через неправомірні дії виборчої комісії. Через це, а також у зв`язку з завідомо неправомірними діями Сєвєродонецької виборчої комісія, яка перевірила підписи виборців на підписних листах за відкликання позивача, не залучивши для цього правоохоронні органи, заявник просить вжити заходи забезпечення адміністративного позову.

На думку заявника, ухвала про забезпечення позову в даному випадку не вирішує питання про правомірність дій Сєвєродонецької міської виборчої комісії, а лише тимчасово зупиняє настання негативних наслідків для позивача до перевірки правомірності таких дій та винесення судом рішення у справі.

У відповідності до частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази обґрунтованості клопотання про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 11.07.2002 № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» (далі - Закон № 93-IV) повноваження депутата місцевої ради припиняються достроково за наявності перелічених підстав, засвідчених офіційними документами, без прийняття рішення відповідної ради у разі його відкликання виборцями у встановленому цим Законом порядку.

Порядок відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою визначений розділом V Закону № 93-IV.

Статтею 46 Закону № 93-IV визначено, що рішення, дії або бездіяльність виборчої комісії, окремих осіб, які входять до її складу, можуть бути оскаржені в порядку, встановленому законом про місцеві вибори.

Положеннями частини першої статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За своїм змістом забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 30 вересня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 640/18007/18, від 20 грудня 2019 року у справі № 640/9158/19.

Суд зауважує, що позивачем не надано доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та не обґрунтовано причини неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів.

Крім того, предметом спору в цій справі є правомірність дій Сєвєродонецької міської виборчої комісії по узагальненню матеріалів щодо відкликання депутатів Сєвєродонецької міської ради, складанню протоколу та направленню листа до політичної партії щодо відкликання депутата Сєвєродонецької міської ради.

Отже, питання дотримання відповідачем вимог чинного законодавства при вчиненні оскаржуваних позивачем дій належить з`ясувати саме під час розгляду справи.

Також, позивач згідно пред`явленої заяви просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та іншим суб`єктам приймати юридичні акти на підставі протоколу від 13.02.2020 №1, при цьому взагалі не визначаючи таких суб`єктів та не конкретизуючи які саме юридичні акти слід заборонити приймати відповідачу чи іншим суб`єктам.

Заява про забезпечення позову не містить обґрунтування які саме права, свободи та інтереси заявник вважає порушеними чи оспорюваними, які неможливо буде поновити (необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для захисту цих прав) в разі невжиття заходів забезпечення позову, адже положеннями частини другої статті 150 КАС України передбачено забезпечення позову не у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а у випадку необхідності докладання значних зусиль та витрат для виконання рішення суду або в поновленні порушених прав, або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення її порушених прав та інтересів.

Враховуючи принцип співмірності та співвідношення прав, які просить захистити позивач, суд не вважає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви депутата Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 360/699/20 за адміністративним позовом депутата Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської виборчої комісії Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяІ.В. Тихонов