Справа № 200/1957/20-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про забезпечення позову

20 лютого 2020 р. Справа №200/1957/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Черниш Оксани Іванівни від 4 жовтня 2019 року про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250 гривень та виконавчий збір в розмірі 21 611,84 грн., виконавче провадження №58161644,

- витребувати з Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) матеріали виконавчого провадження № 58161644.

Одночасно з позовною заявою, 19 лютого 2020 року позивачем подана заява про забезпечення адміністративного позову, відповідно до якої просить суд:

- зупинити стягнення на підставі Постанови державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Черниш Оксани Іванівни від 4 жовтня 2019 року про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250 гривень та виконавчого збору в розмірі 21 611,84 грн., виконавче провадження №58161644.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що починаючи з жовтня 2019 року з нього проводиться утримання грошових кошів з його заробітної плати за виконавчим провадженням №58161644, що підтверджується Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 4 жовтня 2019 року. Таким чином, позивач вважає, що з метою захисту його законних прав та інтересів, необхідно вжити заходів щодо зупинення стягнення з його заробітної плати на підставі виконавчого документа Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 4 жовтня 2019 року.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази обґрунтованості заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з положеннями частини 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто, прийняття рішення про забезпечення позову можливе лише в разі наявності обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та вивчивши надані докази на її підтвердження, суд приходить до висновку про наявність достатніх та обґрунтованих правових підстав для задоволення вищевказаної заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Черниш Оксаною Іванівною (ВП №58161644) при примусовому виконанні виконавчого напису №219 виданого 12.02.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 212 618,40 грн., витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 3 500,00 грн., звернуто стягнення на заробітну плату, яку ОСОБА_1 отримує у ПрАТ «ММК ім.Ілліча».

Зазначеною постановою встановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства за наступними реквізитами:

Витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 250,00 грн. та виконавчий збір в розмірі 21 611,84 грн. перерахувати на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 найменування установи банку: Держказначейська служба України м.Київ, код установи банку: 820172 одержувач платежу: Кальміуський відділ державної виконавчої служби м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу.

Зобов`язано підприємство, установу, організацію, фізичну особу, фізичну особу-підприємця здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено-до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення.

Предметом позову у справі № 200/1957/20-а є визнання протиправною та скасування Постанови державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Черниш Оксани Іванівни від 4 жовтня 2019 року про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250 гривень та виконавчого збору в розмірі 21 611,84 грн., виконавче провадження №58161644.

З огляду на те, що стягнення з позивача суми боргу може відбутись до прийняття рішення судом, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, зумовлює примусове виконання цих постанов та тягне за собою наслідки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження". Подальше вчинення державним виконавцем виконавчих дій може призвести до негативних фінансових наслідків для позивача у вигляді стягнення не лише суми боргу, яка є спірною, а й витрат виконавчого провадження.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує принципи, що висловлені Рекомендацією ІМЯ (89)8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Міністром Ради Європи 13 вересня 1989 року.

Так, Комітет Міністрів, виходячи з того, що негайне і повне виконання адміністративних актів, які стали або можуть стати предметом оскарження, спроможні за деяких обставин завдавати інтересам осіб непоправної шкоди і що необхідно, заради справедливості, не допускати таких наслідків, виходячи з доцільності гарантувати особам, які цього потребують, тимчасовий захист з боку судів, не ігноруючи при цьому необхідність забезпечення ефективності адміністративної діяльності, рекомендував урядам держав-членів керуватися в своєму праві та адміністративній практиці, зокрема, наступним.

Згідно Рекомендацій, термін "адміністративний акт" означає, відповідно до Резолюції (77) 31 про захист особи стосовно актів адміністративних органів влади.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Позивачем обраний спосіб забезпечення позову шляхом зупиненням стягнення на підставі Постанови державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Черниш Оксани Іванівни від 4 жовтня 2019 року про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250 гривень та виконавчого збору в розмірі 21 611,84 грн., виконавче провадження №58161644.

Вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову та відповідає вимогам процесуального закону.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

На підставі зазначеного, керуючись нормами статей 150-154, 248, 256, 294 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання неправомірною та скасування постанови - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі Постанови державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Черниш Оксани Іванівни від 4 жовтня 2019 року про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250 гривень та виконавчого збору в розмірі 21 611,84 грн., виконавче провадження №58161644.

Ухвала прийнята в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження та підписана 20 лютого 2020 року та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвалу направити сторонам для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала суду про забезпечення позову може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання) в порядку, визначеному статтею 297 КАС України. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя П.В. Кочанова