Справа № 280/3931/19
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 лютого 2020 року Справа № 280/3931/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., за участю секретаря судового засідання Серебрянникової О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 )

до відповідача - Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, )

про визнання дій протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати винесену Головним управлінням ДФС у Запорізькій області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 червня 2019 року №Ф-23290-49 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним було отримано вимогу ГУ ДФС у Запорізькій області від 13 червня 2019 року №Ф-23290-49 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9919,14 грн. Позивач, починаючи з 10 липня 2001 року, зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності - діяльність у сфері права (код КВЕД 69.10). Як фізична особа-підприємець позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, належить до третьої групи платників єдиного податку за ставкою 5 відсотків. Позивач як фізична особа-підприємець перебуває на обліку платників єдиного соціального внеску. Як особа, що провадить незалежну професійну діяльність, позивач на облік платників єдиного внеску не ставав. Як фізична особа-підприємець позивач нараховує та сплачує єдиний соціальний внесок у встановленому законом розмірі. Заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску як фізична особа-підприємець позивач не має. Просить вищезазначену вимогу про сплату боргу (недоїмки) визнати протиправною та скасувати.

13 серпня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання на 12 вересня 2019 року о 09 год. 00 хв.

12 вересня 2019 року ухвалою суду зупинено провадження у справі для примирення сторін до 12 грудня 2019 року о 09 год. 00 хв.

06.09.2019 від представника відповідача через канцелярію суду (вх. № 36889) подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як підприємець, а з 09 лютого 2018 року позивача взято на облік у Головному управлінні ДФС у Запорізькій області, Олександрівське управління у місті Запоріжжі, Олександрівська ДПІ (Комунарський район міста Запоріжжя) як фізичну особу, що провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви про взяття на облік». В інтегрованій картці платника єдиного внеску позивачеві здійснено нарахування єдиного внеску і як підприємцю, і як адвокату, починаючи з 09 лютого 2018 року. Проте позивачем не сплачувались зобов`язання з єдиного соціального внеску з осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а сплачувались лише зобов`язання з фізичних осіб-підприємців. Просить відмовити в задоволені позовної заяви.

Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року продовжено зупинення провадження у справі до 19 лютого 2020 року о 09 год. 00 хв. для надання сторонам часу для примирення.

Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 19 лютого 2020 року о 09 год. 00 хв.

Від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі у порядку письмового провадження. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Позивач є фізичною особою-підприємцем з 10 липня 2001 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (надалі - ЄДР) внесено запис за № 063314, та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Запорізькій області, Олександрівське управління у місті Запоріжжі, Олександрівська ДПI (Комунарський район міста Запоріжжя) з 10 липня 2002 року.

Згідно з відомостями з ЄДР основним видом діяльності позивача є діяльність у сфері права (код КВЕД 69.10). Як фізична особа-підприємець позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування і належить до третьої групи платників єдиного податку.

Згідно з відомостями з ЄДР позивач як фізична особа-підприємець з 10 липня 2001 року перебуває на обліку як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, номер взяття на облік 08/11-11697.

На підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Запорізької області від 05 лютого 2010 року позивач отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №776, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру адвокатів України (https://erau.unba.org.ua/profile/28608).

Позивач як фізична особа-підприємець за 2018 рік сплатив єдиний соціальний внесок в загальній сумі 9828,72 грн, за 2019 рік в сумі 11016,72 грн, що підтверджується даними інтегрованої картки платника податків, а також відомостями з «Електронного кабінету платника податків».

Як особа, що проводить незалежну професійну діяльність, позивач самостійно не ставав на облік платників єдиного внеску, що не заперечується відповідачем. Про безпідставність взяття його на облік як особи, котра провадить незалежну професійну діяльність, позивач повідомляв контролюючий орган листом від 02 травня 2019 року.

13 червня 2019 року ГУ ДФС у Запорізькій області на адресу позивача було складено вимогу №Ф-23290-49, у якій зазначено, що станом на 31 травня 2019 року заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить 9919,14 грн.

Зазначену вимогу позивачем було оскаржено в адміністративному порядку до ДФС України. Проте рішенням ДФС України від 31 липня 2019 року №36550/6/99-99-11-05-02-25 оскаржувану вимогу було залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи вказану вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону №2464-VI).

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону №2464-VI визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VІ установлено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 2464-VI узяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону №2464-VI).

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року №1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за №1553/26330 (далі - Порядок № 162) (пункт 2 розділу І Порядку №1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 51 частини першої статті 4 Закону №2464-VI (пункт 3 розділу І Порядку №1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам-підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон №755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку №1162).

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою №12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, подають заяву за формою №1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою №2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац другий частини третьої статті 16 Закону №2464-VI).

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац третій частини першої статті 20 Закону №2464-VI).

Відомості про фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац третій частини другої статті 20 Закону №2464-VI).

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 18 червня 2014 року №10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (надалі - Положення №10-1).

З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення №10-1).

Облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом №2464-VI (пункт 2 розділу ІІІ Положення №10-1).

За змістом пункту 2 розділу ІV Положення №10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435 (далі - Порядок №435).

Пунктом 16 розділу ІV Порядку №435 передбачено, що фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску (додаток 5).

У цій справі спірним є питання оплати позивачем єдиного внеску за двома підставами, а саме як фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та як особою, що провадить незалежну професійну діяльність з того ж виду діяльності за КВЕД.

Вищенаведені норми права свідчать про те, що фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску. Законом №2464-VI не передбачається порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

При цьому аналіз пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку №1162 вказує на те, що цим Порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійно взяття на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. Взяття такої особи на облік платників єдиного внеску можливе винятково за її заявою.

До того ж, як передбачено у пункті 4 розділу Порядку №1162, фізична особа, зареєстрована як особа, що провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, обліковується в реєстрі страхувальників як особа, що провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».

Як встановлено судом, позивач, від моменту отримання 05 лютого 2010 року свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №776, не подавав заяви за формою №1-ЄСВ до контролюючого органу. Натомість 09 лютого 2018 року Головне управління ДФС у Запорізькій області, Олександрівське управління у місті Запоріжжі, Олександрівська ДПІ (Комунарський район міста Запоріжжя) самостійно, з власної ініціативи, було взято позивача на облік платників єдиного внеску як фізичну особу, що провадить незалежну професійну діяльність.

Отже, дії контролюючого органу щодо самостійного взяття позивача, котрий є фізичною особою-підприємцем, на облік платників єдиного внеску ще й як особи, що провадить незалежну професійну діяльність, не узгоджуються з нормами Порядку №1162, якими визначено процедуру взяття на облік платників єдиного внеску.

Системний аналіз норм Закону №2464-VI та Положення №10-1 свідчить про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою, без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до Пенсійного фонду України щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом №2464-VI як граничний мінімальний внесок для осіб, що провадять незалежну професійну діяльність.

Оскільки позивач не подавав заяву про взяття його на облік платників єдиного внеску як особи, що провадить незалежну професійну діяльність, та, відповідно, не подає звітності як такий платник, контролюючий орган безпідставно взяв позивача на облік платників єдиного внеску як особи, що провадить незалежну професійну діяльність, та нарахував на цій підставі єдиний внесок.

Приписи пункту 16 розділу ІV Порядку №435, яким передбачено обов`язок формування та подання окремого звіту фізичною особою-підприємцем з ознакою незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI.

При цьому положення пункту 16 розділу IV «Формування звіту» Порядку №435 відсилають до додатка 5 «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску», розділом 6 якого визначені типи платника, серед яких окремо зазначено ФО - на загальній системі оподаткування, ФО - на спрощеній системі оподаткування, особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, членів фермерського господарства. Визначення окремого типу платника «фізична особа-підприємець з ознакою незалежної професійної діяльності» формою звіту не передбачено.

Отже, за поточного правового регулювання взяття та перебування на обліку платників єдиного внеску фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом № 2464-VI не передбачено.

Зважаючи на зазначене, суд доходить висновку про те, що відповідач безпідставно здійснював подвійне нарахування позивачу єдиного внеску, а тому вимога Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 13 червня 2019 року №Ф-23290-49 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 9919,14 грн - є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

02 вересня 2019 року Касаційним адміністративним судом Верховного Суду ухвалене рішення у зразковій справі №520/3939/19, яке залишене без змін постановою Великої палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року.

При цьому Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду визначено, що ознаками, які властиві типовим справам та зразковій справі, є:

1) перебування позивача, який є фізичною особою-підприємцем та особою, що здійснює незалежну професійну діяльність, на обліку контролюючого органу як платника єдиного внеску;

2) установлення контролюючим органом за власною ініціативою платнику єдиного внеску-фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності, що обумовило виникнення в останнього обов`язку сформувати та подати до органів доходів і зборів окремий звіт;

3) визначення статусу фізичної особи-підприємця з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності на рівні підзаконних нормативно-правових актів;

4) можливість подвійного нарахування єдиного внеску за результатами здійснення одного й того ж виду господарської діяльності - як підприємницької, так і незалежної професійної діяльності.

Виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку, що справа, яка розглядається, має всі вищенаведені ознаки типової, у зв`язку з чим враховує висновки, викладені у зазначеному рішенні Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 02 вересня 2019 року у зразковій справі №520/3939/19.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією № 902 від 09.08.2019 .

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; код ДРФО НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 13 червня 2019 року №Ф-23290-49 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9919,14 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; код ДРФО: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписане суддею 19.02.2020.

Суддя Р.В. Сацький