Справа № 440/3852/19
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3852/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Крутько О.В.,

представника позивача - Кабальського Р.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішеннь.

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень від 17.05.2019 року № , № , № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на безпідставність висновків контролюючого органу про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" вимог податкового законодавства з огляду на відсутність відповідної компенсації доходом замовниками послуг, що не доводить їх фактичне виконання, тобто, продажу послуг нижче їх собівартості та відсутності економічного ефекту у формі негайного прибутку. Зазначив, що право позивача на витрати підтверджено належним чином складеними первинними документами бухгалтерського обліку, що надані відповідачу у ході проведення перевірки, а копії залучені до матеріалів справи. З приводу господарських операцій позивача з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 зауважував, що послуги, які були предметом угоди, не входили в службові обов`язки директора, виконувались у вільний від роботи час та потребували залучення особистих контактів та зв`язків. Крім того, на думку позивача, Податковий кодекс України не містить положень, що дозволяють контролюючому органу оцінювати витрати з точки зору їх доцільності, раціональності та ефективності, та не передбачає можливості врахування при визначенні об`єкта оподаткування податку на прибуток витрат в залежності від суб`єкта надання відповідних послуг.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/3852/19. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.

21.11.2019 року до Полтавського окружного адміністративного суду від представника Головного управління ДФС у Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначав, що за результатами документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" встановлені порушення вимог пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, п.3 р.ІІІ НП(С)БО 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", наказу № 318 від 31.12.1999 року Міністерства фінансів України "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 3.5 наказу Міністерства фінансів України № 433 від 28.03.2013 року "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності", в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 603745 грн. та завищено відємне значення обєкту оподаткування податком на прибуток за 2018 рік в сумі 2177464 грн. Порушення встановлені у зв`язку з тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" укладені договори з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 про надання послуг з організації надання Укрзалізницею транспортних засобів (вагонів) для перевезення зерна та з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 про надання послуг з перевалки з метою завищення штучних витрат та є схемою мінімізації (ухилення) від сплати податків. Також зазначав, що у вказаних господарських операціях відсутній економічний ефект, оскільки вартість даних послуг включена до складу адміністративних витрат (р. 2130 "Звіт про фінансові результати) у вигляді заробітної плати директору підприємства ОСОБА_1

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання явку належним чином уповноваженого представника не забезпечив, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши вступне слово представника позивача та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Полтавської міської ради 07.07.2017 року та є платником податку на прибуток /том 1, а.с. 24, 75/.

З 28.03.2019 року по 10.04.2019 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 07.07.2017 по 31.12.2018, валютного законодавства за період з 07.07.2017 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 07.07.2017 по 31.12.2018, про що складений акт від 24.04.2019 року № 541/16-31-14-01-10/41446494 /том 1, а.с. 24-68/.

Перевіркою встановлено порушення: - пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, п.3 р.ІІІ НП(С)БО 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", наказу № 318 від 31.12.1999 року Міністерства фінансів України "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 3.5 наказу Міністерства фінансів України № 433 від 28.03.2013 року "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності" в частині заниження податку на прибуток на суму 603 745 грн., в тому числі по періодах: 4 кв. 2017 - 117334 грн., 1 кв. 2018 - 41 830 грн., 2 кв. 2018 - 277 889(1 півр - 319719), 4 кв. 2018 - 166 692 грн. (рік - 486411); завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2018 рік на суму 2177464 грн.; - пункту 127.1 статті 127, абз. "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України та Порядку заповнення податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку за формою 1 ДФ, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 року № 49, наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, в результаті подання податкових розрахунків за формою 1-ДФ з недостовірними даними за 3-4 квартал 2017 року, 4 квартал 2018 року.

На підставі акту перевірки від 24.04.2019 року № 541/16-31-14-01-10/41446494 Головним управлінням ДФС у Полтавській області 17.05.2019 року прийняті:

- податкове повідомлення - рішення № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 754681,25 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 603745 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 150936,25 грн. /том 1, а.с.12/;

- податкове повідомлення - рішення № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2177464 грн. /том 1, а.с.16/;

- податкове повідомлення - рішення № , яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн. /том 1, а.с.14/.

Позивач не погодився із вищезазначеними податковими повідомленнями - рішеннями та оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 7.02.13 №73, витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначено у Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 №318 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 19.01.00 за №27/4248 (надалі - П(С)БО 16 "Витрати").

Пунктом 6 П(С)БО 16 встановлено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

За змістом статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Згідно з частиною другої статті 3 названого Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.1 та 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 /далі - Положення/, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до положень підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Відтак, при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а саме по зазначених операціях придбання результатів послуг повинні бути в наявності як і акти наданих послуг, так і результати таких виконаних послуг.

За результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів судом встановлено такі обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" (Замовник) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець) укладений договір про надання послуг № 06/10 від 06.10.2017 року /том 1, а.с. 100-103/.

Згідно пункту 1.1 Договору Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надавати за плату послугу з перевалки зернових та інших технічних культур.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється актом здавання - приймання послуг, який підписується Замовником та Виконавцем після фактичного надання послуг та підписання Замовником замовлення про надання послуг.

Оплата послуг проводиться в безготівковій формі (пункт 3.1 Договору).

На підтвердження виконання умов Договору позивач надав суду копії актів надання послуг № 11/10 від 11.10.2017 року, № 7 від 13.10.2017 року, № 8 від 17.10.2017 року, № 9 від 18.10.2017 року, № 10 від 20.10.2017 року, № 11 від 23.10.2017 року, № 14 від 27.10.2017 року, № 15 від 03.11.2017 року, № 16 від 08.11.2017 року, № 18 від 04.12.2017 року, № 19 від 04.12.2017 року, № 20 від 28.12.2017 року, № 21 від 29.12.2017 року, від 31.12.2018 року, від 30.11.2018 року, № 22 від 31.10.2018 року, № 20 від 28.09.2018 року, № 17 від 31.08.2018 року, № 16 від 31.07.2018 року, № 15 від 31.07.2018 року, № 13 від 27.06.2018 року, № 10 від 31.05.2018 року, № 9 від 31.05.2018 року, № 8 від 30.04.2018 року, № 5 від 30.03.2018 року, № 3 від 28.02.2018 року, № 2 від 28.02.2018 року, № 1 від 31.01.2018 року/ том 1, а.с. 104-133/.

Дослідивши копії актів надання послуг, суд встановив, що вони мають всі обов`язкові реквізити та їх оформлено у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що вищевказані документи не відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні з посиланням на не зазначення в них інформації про власника вантажу, від якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" повинен був отримати компенсацію за організацію послуг перевалки, оскільки предметом договору є надання послуг перевалки зернових та інших технічних культур на вказівку замовника силами виконавця, інших сторін договором не передбачено, а тому зазначення в актах наданих послуг інформації про власника вантажу не є обов`язковим.

Надані суду копії актів наданих послуг підтверджують факт отримання позивачем у ФОП ОСОБА_2 послуг з перевалки зернових та інших технічних культур та є підставою для віднесення спірних сум до складу витрат звітних періодів.

Розрахунок між Товариством з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 проводився в безготівковій формі шляхом перерахування коштів, що підтверджується копіями платіжних доручень /том 1, а.с. 134-153/.

Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" (Замовник) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) укладений договір про надання послуг № 02/10 від 02.10.2017 року /том 1, а.с. 154-161/.

Згідно пункту 1.1 Договору Виконавець зобов`язується надати Замовнику наступні послуги: 1.1.1 організацію надання Укрзалізницею необхідної кількості транспортних засобів, встановленій в заявці Замовника; 1.1.2 контроль подачі транспортних засобів в строк, вказаній в заявці Замовника; 1.1.3 пошук місць завантаження - вивантаження та збереження вантажу згідно заявок Замовника.

Пунктом 2.1 Договору передбачені обов`язки Виконавця: 2.1.2 організовувати пошук власними силами транспортних засобів (вагони, контейнери, тощо); 2.1.3 забезпечувати своєю діяльністю укладання Замовником з Укрзанізницею та іншими юридичними та фізичними особами - підприємствами замовлення перевезення та отримання послуг з навантаження (розвантаження) вантажу по узгодженому замовленню; 2.1.4 після виконання зобов`язань по Договору стосовно кожного окремого місяця для отримання винагороди за виконані роботи направити Замовнику акт виконаних робіт в двох екземплярах.

Згідно пункту 3.1.1 Договору моментом виконання Виконавцем зобовязань з надання послуг за цим Договором вважається дата, станом на яку завершилася подія: Замовником отримані послуги перевезення вантажу, Замовником отримані послуги з навантаження - розвантаження вантажу. Дані операції підтверджені актами виконаних робіт.

Фактичне виконання умов вищевказаного договору підтверджується матеріалами справи, зокрема - актами надання послуг № 9 від 31.10.2017 року, № 13 від 30.11.2017 року, № 14 від 29.12.2017 року, № 1 від 31.01.2018 року, № 2 від 28.02.2018 року, № 4 від 30.03.2018 року, № 5 від 27.04.2018 року, № 6 від 31.05.2018 року, № 7 від 27.06.2018 року, № 15 від 31.07.2018 року, № 16 від 31.08.2018 року, № 18 від 28.09.2018 року, № 19 від 31.10.2018 року, № 20 від 30.11.2018 року, № 22 від 30.11.2018 року, № 21 від 21.12.2018 року, додатками до актів наданих послуг, платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи /том 1, а.с. 162-230, том 2 а.с. 213-236/.

Згідно пояснень представника позивача до трудових обов`язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" ОСОБА_1 не входив обов`язок організації надання Укрзалізницею необхідної кількості транспортних засобів, встановленої в заявці замовника, робота щодо якої була здійснена за допомогою отриманих від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 послуг. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 при виконанні договірних зобов`язань ніс додаткові витрати, послуги надавались у не робочий час.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору про надання послуг № 02/10 від 02.10.2017 року та посадової інструкції директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік", функціональні обов`язки директора відмінні від послуг, що надавались фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 .

Про економічну доцільність розподілу обов`язків між директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 свідчать результат укладених договорів на наданих послуг з організації перевезень вантажу.

Матеріалами справи підтверджується, що вищевказані послуги були надані позивачу в рамках виконання останнім договорів на транспортно - експедиційне обслуговування (послуги з організації перевезення зернових, зернобобових, олійних культур та продуктів переробки), укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "Вирішальне - Агро", Приватним підприємством "Явір-2005", Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська зерноторгова компанія", Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс" /том 2, а.с. 111-212/.

За таких обставин, суд погоджується з доводами представника позивача, що витрати позивача, пов`язані з оплатою наданих ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 послуг, безпосередньо відносяться до господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" .

Крім того, за правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування, суд встановив, що розглядувані операції є реальними та підтверджуються долученими Товариством з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об`єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Суд зазначає, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов`язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Таким чином, оскільки відповідачем у ході розгляду справи по суті не доведено правомірність податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Полтавській області від 17 травня 2019 року № , від 17 травня 2019 року № , зазначені рішення належить визнати протиправним та скасувати, а позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" задовольнити в цій частині.

З приводу іншої частини позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 17.05.2019 року суд зазначає наступне.

Перевіркою дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" встановленого порядку заповнення податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей за формою 1-ДФ встановлено подання податкових розрахунків за ІІІ-IV квартал 2017 року та IV квартал 2018 року з недостовірними відомостями (код помилки - 99 "податковий номер фізичної особи недійсний або серія та номер паспорта відсутні в окремому реєстрі ДРФО".

Абзацом "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Згідно пунктів 63.1, 63.6 статті 63 Податкового кодекс України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами.

Пунктом 119.2 статті 119 Податкового кодекс України передбачено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Представником відповідача не наведено обґрунтованих доводів щодо протиправності висновків перевірки в частині подання позивачем податкових розрахунків за ІІІ-IV квартал 2017 року та IV квартал 2018 року з недостовірними відомостями.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 17.05.2019 року є правомірним та скасуванню не підлягає.

Таким чином адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При поданні позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" було сплачено судовий збір в розмірі 19210 грн., тому слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 19206,66 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" (вул. Автобазівська, 2/9, м. Полтава, 36008; ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000; ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 17 травня 2019 року № , від 17 травня 2019 року № .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Браксіс Логістік" (вул. Автобазівська, 2/9, м. Полтава, 36008; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19206,66 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті шість гривень шістдесят шість копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.02.2020 року.

Головуючий суддя А.Б. Головко