Справа № 580/3895/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року справа № 580/3895/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

09.12.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд.14; ) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 26.11.2019 №159162 про накладення штрафу в сумі 1700,00 грн.

Позов мотивовано тим, що позивач не надавала послуг вантажних перевезень. Транспортний засіб, стосовно якого накладено штраф, не належить позивачу, а водій, який ним керував, не працює у неї. Також вказує, що її не було повідомлено про час та місце розгляду справи про правопорушення. Тому просила задовольнити позов.

Ухвалою суду від 27.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву. Згідно з даними рекомендованих повідомлень вказану ухвалу відповідач отримав 02.01.2020, а позивач - 31.12.2019.

16.01.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що згідно з даними товарно-транспортної накладної (далі - ТТН), відповідно до якої здійснювалось перевезення вантажу автомобільним перевізником, визначено саме позивача. Згідно з договором позички автомобілів чоловік позивачки - ОСОБА_2 , який є власником транспортного засобу, стосовно якого накладено штраф, надав автомобіль в користування позивачу. Щодо неповідомлення її про час та місце розгляду справи про правопорушення вказує, що листом від 08.11.2019 позивача та її чоловіка запрошено на розгляд справи, на яке прибув лише ОСОБА_2 , якому і вручено спірну постанову.

29.01.2020 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що додана до відзиву копія довіреності на представника відповідача завірена Управлінням Укратрансбезпеки у Черкаській області, а не відповідачем. Звертає увагу, що за наслідками рейдової перевірки виявлено, що саме ОСОБА_2 за допомогою водія ОСОБА_3 надавав послуги з перевезення вантажу. Звертає увагу, що розрахунок плати за проїзд автомобільними дорогами з перевищенням вагових обмежень складений стосовно ОСОБА_2 . Також наголошує, що повідомлення від 08.11.2019 щодо часу та місця розгляду справи нею не отримане.

04.02.2020 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає, що видана на ім`я представника відповідача копія довіреності посвідчена начальником структурного підрозділу відповідача без статусу юридичної особи - Управління Укратрансбезпеки у Черкаській області, а, отже, засвідчена у встановленому законом порядку. Щодо розрахунку плати за проїзд автомобільними дорогами з перевищенням вагових обмежень, який складений стосовно ОСОБА_2 , зазначає, що він не є предметом цього спору. Повідомлення про час та місце розгляду справи отримане чоловіком позивачки - ОСОБА_2 , який був присутній під час розгляду справи та повідомив, що проживає разом з нею та пов`язаний сімейними відносинами.

Оскільки обґрунтовані заяви про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити в справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути за правилами спрощеного провадження без такого виклику (у письмовому провадженні) на підставі письмових доказів.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що 28.10.2019 на 103 км. + 200 м. автомобільної дороги Н-08 службові особи Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області здійснили перевірку транспортного засобу марки DAF д.н.з. НОМЕР_2 з причепом НОМЕР_3 , які відповідно до свідоцтв про реєстрацію НОМЕР_4 і НОМЕР_9 належать ОСОБА_2 . Вказаним транспортним засобом керував ОСОБА_3 (водійське посвідчення серії НОМЕР_7 видане 12.09.2009). За наслідками перевірки складено акт від 28.10.2019 №178273 (далі - Акт перевірки).

Актом зафіксовано порушення постанови КМУ №879, п.22.5 Правил дорожнього руху: відсутні документи, що підтверджують законність використання транспортного засобу автомобільним перевізником, вказаним у ТТН від 28.10.2019 №. Зазначено про надання послуг перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень (навантаження на строєну вісь 25,285 т. при допустимих 22 т.) без оформлення документів, перелік яких визначений ст.48 Закону України від 05.04.2001 №2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344-ІІІ) (зокрема, без дозволу на рух автомобільними дорогами України, виданого компетентним уповноваженим органом).

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області прийняло спірну постанову від 26.11.2019 №159162 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700,00 грн.

Для вирішення спору суд врахував, що спірні відносини регулюються Законом №2344-ІІІ, Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879), Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207), а також іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи оцінку спірному рішенню суд врахував, що ч.1 ст.48 Закону №2344-ІІІ встановлює обов`язок автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

На підставі абз.2 ч.2 ст.48 Закону №2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для автомобільного перевізника є документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Габаритно-ваговий контроль згідно з підп.4 п.2 Порядку №879 - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п.3 цього Порядку габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції

На підставі п.4 наведеного Порядку №879 робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.3 Порядку №1007/1207 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

На підставі п.4 наведеного Порядку посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів;

здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;

видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1);

складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС;

у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2);

реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3);

при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку;

у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Отже, посадові особи відповідача наділені повноваженнями організації здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та фіксації його результатів.

Згідно з п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2011 №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40т (для контейнеровозів - понад 44т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

З довідки від 28.10.2019 №047493 про результати здійснення габаритно-вагового контролю суд встановив, що під час перевірки вищезазначений транспортний засіб здійснював перевезення вантажу, повною масою транспортного засобу 39,765 тон. Оскільки характеристика автомобіля передбачає строєну вісь, навантаження на неї становило 25,285 тон при максимально допустимій вазі 22 тони. Цим порушено п.22.5 Правил дорожнього руху України.

Статтею 33 Закону України від 08.09.2005 №2862-IV "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Пунктом 4 Правил №30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень відповідно до ч.3 ст.48 Закону №2344-ІІІ обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Суд врахував відсутність доказів отримання відповідного дозволу на участь у дорожньому русі транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, на вищевказаний транспортний засіб суду.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, карається штрафом у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст.60 Закону № 2344-III передбачено, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

Суд звернув увагу, що фінансові санкції були застосовані до позивача, як фізичної особи-підприємця, що здійснювала перевезення вантажу вищевказаним автомобілем з перевищенням вагових параметрів та без наявності відповідного дозволу.

Оцінюючи доводи позивача, що нею не здійснювалось надання послуг з перевезення вантажу, а вищевказаний транспортний засіб їй не належить, суд врахував таке.

Абзацом 18 ч.1 ст.1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Даними ЄДРПОУ підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 08.06.2016. Основним видом діяльності є «Вантажний автомобільний транспорт».

Відповідно до ТТН від 28.10.2019 № автомобілем DAF НОМЕР_2 з причепом НОМЕР_8 здійснювалось перевезення вантажу - фосфогіпс від ТОВ «ФОСФАТ» (Дніпропетровська обл., м. Кам`янське) до ТОВ «ВІДЖИ ФАРМІНГ» (Черкаська обл., м.Канів). Автомобільним перевізником у ній зазначено - ФОП ОСОБА_1 . Отже, саме позивач вважається перевізником.

Доводи позивача, що вищевказані транспортні засоби їй не належать, спростовуються наданою відповідачем копією договору позички автомобілів від 02.01.2019 б/н, укладеному позивачем з ФОП ОСОБА_2 .

Так, відповідно до його п.1.1. ФОП ОСОБА_2 передає у користування позивачці у безоплатне тимчасове користування вантажні автомобілі з екіпажем згідно з додатком 1. Актом прийому-передачі (додаток №1 до договору) підтверджено прийняття позивачем у користування транспортні засоби, у т.ч. сідловий тягач DAF НОМЕР_2 . Відповідно до п.4.1. договору строк його дії до 31.12.2019.

Суд врахував, що водій ОСОБА_3 , який безпосередньо керував вищевказаним транспортним засобом, є найманим працівником ТОВ "БВМ-транс", що підтверджується даними його трудової книжки серії НОМЕР_10.

Відповідно до даних ЄДРПОУ засновником ТОВ "БВМ-транс" є ОСОБА_2 , який передав у користування позивачу транспортні засоби з екіпажем.

Отже, відповідач довів належними та допустимими доказами, що саме позивач здійснювала перевезення вантажу з порушенням вищевказаних вимог закону.

Доводи позивача, що розрахунок плати за проїзд від 28.10.2019 №178 складений стосовно ОСОБА_2 , а не щодо неї, суд не врахува, оскільки він не є предметом цього спору.

Стосовно доводів позивача, що її не було повідомлено про час та місце розгляду справи про правопорушення, суд звернув увагу, що матеріали справи не містять доказів вручення позивачу повідомлення від 08.11.2019 №68287/39-1/24-19. Однак вказане не спростовує факту вчинення позивачем вищевказаного порушення та правомірності застосування спірного штрафу.

Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню, а понесені судові витрати згідно з платіжним дорученням від 05.12.2019 №702 щодо сплати судового збору на суму 768,40грн. відповідно до вимог ст.ст.138-139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті () про визнання протиправною та скасування постанови від 26.11.2019 №159162 про накладення штрафу в сумі 1700,00грн.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 24.02.2020.