Справа № 380/644/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/644/20
з питань залишення позовної заяви без розгляду
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого-судді Сакалоша В.М.,
секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Зданевича С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в:
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 на день виключення із списків частини (01.08.2019) грошової компенсації за не отримане речове майно;
- стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 01.08.2019 по 28.10.2019 у сумі 45 537.74 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44.
Ухвалою від 23.01.2020 суд відкрив провадження в адміністративній справі.
На адресу суду 10.02.2020 надійшло клопотання від ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про залишення позову без розгляду.
Означене клопотання мотивовано тим, що позивач звернувся до суду 14.01.2020, тоді як із списків військової частини ОСОБА_1 виключено наказом від 01.08.2019, а отже ним пропущений встановлений КАС України тримісячний строк на звернення до суду.
ОСОБА_1 надав свої заперечення на клопотання, зазначає, що перебіг тримісячного строку розпочався з дня фактичного розрахунку з ним при звільненні, а це 28.10.2019.
У судовому засіданні представник позивача подане клопотання підтримав, просив позов залишити без розгляду.
Позивач заперечив проти залишення позовної заяви без розгляду, просив продовжити розгляд справи.
Вирішуючи клопотання суд виходив з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).
Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до частини 6 статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.
Предметом оскарження у цій справі, є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні невиплату ОСОБА_2 в день звільнення компенсації за неотримане речове майно та стягнення із ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 01.08.2019 по 28.10.2019 у сумі 45 537.74 грн.
Суд звертає увагу на те, що категорія справ, до яких відноситься справа, що розглядається, належить до справ щодо проходження публічної служби, однак безпосередньо стосується порушення майнових прав особи, які пов`язані зі звільненням з публічної служби.
Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема, у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.
Так, частиною 1 статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Отже, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.
У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, звернення працівників до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усі виплати, на які працівник має право згідно умов трудового договору та відповідно державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком (постанова Верховного Суду України від 26.10.2016 №6-1395цс16).
Враховуючи вказані приписи чинного законодавства та позицію Верховного Суду України у подібних правовідносинах, суд вважає, що не підлягають застосуванню норми статті 122 КАС України щодо шестимісячного строку звернення до суду. Суд враховує положення статті 233 КЗпП України, якими передбачено право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати без обмеження будь-яким строком, а відтак позивачем не пропущено строк звернення до суду із цим позовом.
Таким чином, суд дійшов висновку, у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у цій справі, слід відмовити повністю, а судовий розгляд справи по суті продовжити.
Керуючись статтями 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.
Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складений та підписаний 21.02.2020.

Суддя В.М.Сакалош