Справа № 619/4833/19
Суддя: Якименко Л. О.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №619/4833/19
провадження №2-а/619/5/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Якименко Л.О.

за участю: секретаря

судового засідання Ломанової І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до молодшого лейтенанта поліції 1 взводу 4 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області Тарасова Тараса Валерійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до молодшого лейтенанта поліції 1 взводу 4 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області Тарасова Тараса Валерійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить: скасувати постанову серії ДПО18 №651518 від 04 грудня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпроАП, про накладення штрафу у розмірі 425 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпроАП.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 04 грудня 2019 року УПП в Дніпропетровській області ДПП молодшим лейтенантом поліції 1 взводу 4 роти 3 батальйону Тарасовим Т.В. було винесено постанову серії ДПО18 №651518 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпроАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI Grandis», номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив для перевірки поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.9 в, 2.1 г ПДР України.

Позивач вважає постанову від 04 грудня 2019 року ДПО18 №651518 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху позивач не порушував, а дії молодшого лейтенанта поліції Тарасова Т.В. при її винесенні протиправні, з огляду на наступне: є лише два випадки, коли поліцейський може перевірити поліс автоцивілки та виписати протокол за його відсутність: - при складанні протоколу щодо порушень правил дорожнього руху; - при оформленні дорожньо-транспорної пригоди.

В діях позивача не було порушення правил дорожнього руху, а тому позивач відповів відповідачеві Тарасову Т.В. , що документи в руки не передасть, так як боявся неправомірних дій з боку працівників поліції, оскільки зупинка автомобіля позивача була безпричинна та незаконна.

При складанні постанови позивач зазначив свою незгоду з винесенням постанови на місці та зробив відповідний запис у графі пояснень.

При складанні постанови були порушені права позивача, а саме: інспектор не ознайомив його зі статтею 63 Конституції України (перед складанням протоколу); інспектор не проінформував позивача про його права та обов`язки, як те передбачено ст. 256 КУпроАП. Відповідно до ст. 268 КУпроАП позивач бажав викласти свої пояснення письмово, але йому було відмовлено в наданні аркушу паперу. Таким чином, позивач не зміг дати повноцінні пояснення.

Фіксація правопорушення за допомогою технічних засобів є обов`язком інспектора. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис у цій постанові відсутні.

На підставі вищевикладеного позивач вважає, що відповідачем при розгляді даної справи не в повному обсязі були досліджені докази, тому підстав для винесення постанови не було.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, молодший лейтенант поліції Тарасов Т.В. не дав позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпроАП у повному обсязі. Крім того, молодший лейтенант поліції Тарасов Т.В. проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпроАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпроАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Разом з тим, після висловлювання звинувачень, молодший лейтенант поліції Тарасов Т.В. пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, інспектор грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпроАП. Таким чином, були допущені такі порушення: відповідач Тарасов Т. В . незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач Тарасов Т .В . позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпроАП; відповідач Тарасов Т.В. порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпроАП. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, дії УПП в Дніпропетровській області ДПП молодшим лейтенантом поліції 1 взводу 4 роти 3 батальйону Тарасова Т.В. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без врахування пояснень позивача, за відсутності доказів - є протиправними, а відтак винесена постанова 04 грудня 2019 року серії ДПО18 №651518 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач по справі молодший лейтенант поліції 1 взводу 4 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області Тарасов Т.В. подав суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як позивач в своїй позовній заяві надає суду пояснення, які не відповідають дійсності та спростовуються іншими матеріалами справи. Відповідач посилається на те, що справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпроАП). Законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом №596-УІІІ від 14.07.2015 законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скорочення провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення. Крім того, оцінюючи зміст позовної заяви, відповідач знаходить її такою, що взагалі не містить будь-якого обґрунтування. Про це свідчить структура позову, який по суті складається із цитат норм КУпроАП та КАС України, і висновку про не підтвердження відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення. При цьому позивачем взагалі не зазначено, яким саме чином він дійшов такого висновку, оскільки не визначив у позові жодного взаємозв`язку між процитованими нормами і вказаним висновком. В позовній заяві позивач посилається лише на процесуальні недоліки зі сторони відповідача. Тобто, доводи позовної заяви мають виключно процесуальну природу і не можуть бути самостійною і достатньою підставою для скасування постанови, ухваленої відповідачем. При цьому треба виходити з того, що не може бути скасовано рішення, яке є правильним по суті лише з процесуальних мотивів. За правилами, встановленими частинами другою, третьою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципом диспозитивності, згідно з яким захист здійснюється виключно у межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів з суворим дотриманням приписів статті 245 КАС України. Також слід зазначити, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України). Статтею 161 КАС України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, згідно наданої суду заяви підтримав свою позовну заяву у повному обсязі та просив її задовольнити, а справу розглядати за його відсутності.

Відповідач Тарасов Т.В. згідно відзиву просить розгляд справи проводити за його відсутністю, в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Марченко А.О. не з`явився в судове засідання, згідно пояснень просить справу розглядати за його відсутністю, в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Судом встановлені обставини та дослідженні докази.

04 грудня 2019 року молодшим лейтенантом поліції 1 взводу 4 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області Тарасовим Т.В. було ухвалено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпроАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «MITSUBISHI Grandis», номерний знак НОМЕР_1 в Дніпропетровській області Новомосковський район, траса м-29, 159 км не мав поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпроАП. На цій підставі, відповідачем прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ст. 9 КУпроАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпроАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") .

Разом з тим, відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно ст. 251 КУпроАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпроАП. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник, або вказаних останнім доводів.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У відзиві на позовну заяву відповідачем Тарасовим Т.В. залишилися не вмотивованими самі підстави зупинення водія ОСОБА_1 04 грудня 2019 року. Право зупиняти транспортні засоби надано поліцейським статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію». Підстави визначені згідно статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» , а саме поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

2. Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені органами доходів і зборів відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

3. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з досліджуваної копії постанови серії ДПО18 №651518 від 04.12.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 425 грн штрафу на підставі ч. 1 ст. 126 КУпроАП у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, (а.с. 11) взагалі не вказаний пункт Правил дорожнього руху України, порушений ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 280 КУпроАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд дійшов висновку, що постанова серії ДПО18 №651518 від 04 грудня 2019 року, прийнята молодшим лейтенантом поліції 1 взводу 4 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області Тарасовим Т.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн, підлягає скасуванню, так як викликає сумніви сам факт законної зупинки позивача ОСОБА_1 працівником поліції Тарасовим Т.В.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 12, 73-77, 90, 241-246, 286, 295 КАС України, ст.ст. 9, 126, 247, 251, 252, 254, 280, 282, 284, 288, 293 КУпроАП, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ДПО18 №651518 по справі про адміністративне правопорушення від 04 грудня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпроАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпроАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення, а особою, яка приймала участь у справі, але не була присутня при оголошення рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Л. О. Якименко