Справа № 822/76/16
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2020 року

м. Київ

справа №822/76/16

адміністративне провадження №К/9901/48464/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження справу

за касаційною скаргою Приватної фірми "А і Є"

на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.12.2018 (суддя Варченко В.В.) та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 (колегія у складі суддів Строчака В.Ю., Мельник-Томенко Ж.М., Ватаманюка Р.В.)

у справі №822/76/16

за позовом ОСОБА_1

до Державного реєстратора Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради Фольваркової Ольги Іванівни

за участю третіх осіб - Приватної фірми "А і Є", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання протиправними та скасування внесених змін.

І. РУХ СПРАВИ

1. В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державного реєстратора Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради Фольваркової О.І., треті особи на стороні відповідача - Приватна фірма "А і Є", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила визнати протиправними та скасувати внесені зміни державним реєстратором Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Фольварковою О.І. від 15.01.2016 № 1002 191 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до відомостей про приватну фірму "А і Є" щодо зміни відомостей про керівника юридичної особи, зміни відомостей про підписантів.

2. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.02.2016 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.03.2016 постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову. Визнано протиправними та скасовані внесені державним реєстратором до Єдиного державного реєстру від 15.01.2016 № 9002191 зміни до відомостей про ПФ «А і Є» щодо керівника юридичної особи та зміни відомостей про підписантів. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.09.2017 касаційну скаргу Приватної фірми «А і Є» задоволено частково; постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.02.2016 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.03.2016 скасовано; справу № 822/76/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.12.2017, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 , позов задоволено.

4. 20.04.2018 третя особа Приватна фірма "А і Є" подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення суду першої та апеляційної інстанції. Просила їх скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити, справу розглядати за її участю.

5. Ухвалою Верховного Суду від 23.04.2018 відкрито касаційне провадження у справі. Скаржник заявляв клопотання про зупинення виконання оскаржуваних рішень, однак ухвалою від 23.04.2018 Верховний Суд відмовив у задоволенні такого клопотання.

6. 14.05.2018 надійшов відзив від Позивача. 15.02.2019 надійшли пояснення від А.В., а 25.02.2019 - від ОСОБА_2 .

7. У зв`язку з тим, що одним із доводів касаційної скарги Приватна фірма "А і Є" є порушення судами норм процесуального права, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, Верховний Суд ухвалою від 30.01.2019 передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

8. Ухвалою від 25.02.2019 Велика Палата Верховного Суду повернула справу до Верховному Суду, оскільки скаржник не порушує питання про закриття провадження у справі у зв`язку з непідсудністю спору адміністративному суду, вимоги скарги направлені на здійснення касаційного перегляду судових рішень по суті спору касаційним судом адміністративної юрисдикції та ухвалення у справі рішення за правилами адміністративного судочинства.

9. Скаржник заявляв клопотання про розгляд справи за участі сторін, однак своєю ухвалою Верховний Суд відмовив у задоволенні такого клопотання.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно із пунктом 1.2 статуту приватної фірми "А і Є" (в редакції від 30.04.2002), засновником цієї фірми є ОСОБА_5 .

11. Відповідно до копії свідоцтва про смерть (повторне) серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис за №360 у книзі реєстрації смертей від 15.02.2008.

12. Після смерті ОСОБА_5 , його спадкоємці: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 липня 2009 року, як такі, що є спадкоємцями по 1/4 частки майна ОСОБА_5 . Спадкове майно складається з майнових прав приватної фірми "А і Є".

13. Згідно із пунктом 4.3 статуту приватної фірми "А і Є" (в редакції від 30.04.2002) у разі смерті власника його майнові права переходять до спадкоємця (спадкоємців).

14. Після смерті засновника фірми ОСОБА_5 , його майнові права перейшли до чотирьох спадкоємців в рівних частках і вони набули статусу співвласників майнових прав приватної фірми "А і Є" (по 1/4 кожен).

15. Відповідно до п. 5.2 статуту Приватної фірми "А і Є" до виняткової компетенції власника належать питання прийняття рішень, яке впливає або може вплинути на майнові права власника щодо майна, закріпленого за власником, зокрема: затвердження статуту фірми, внесення до нього змін та доповнень; призначення і звільнення членів дирекції фірми; прийняття рішень про реорганізацію та припинення діяльності фірми, призначення ліквідаційної комісії та затвердження ліквідаційного балансу.

16. Таким чином, статутом передбачено випадки прийняття рішень, які належать до виняткової компетенції власника (власників) фірми.

17. 14.01.2016 ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (власники 75% майнових прав власника (учасника) приватної фірми "А і Є") прийняли рішення за № 14/01/2016, відповідно до якого вирішили:

- внаслідок незаконних дій ОСОБА_1 по відчуженню активів підприємства та грубого порушення встановлених статутом підприємства положень, ОСОБА_1 являється відстороненою від виконання обов`язків директора приватної фірми "А і Є";

- зобов`язати ОСОБА_2 внести інформацію щодо прийнятого рішення до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань шляхом подання відповідної реєстраційної картки та/або заяви, в якій зазначити про обмеження повноважень - ОСОБА_1 шляхом заборони здійснення будь-якого представництва від імені підприємства, а також заборони вчинення будь-яких дій та/або правочинів від імені підприємства у зв`язку з відстороненням її від виконання обов`язків керівника підприємства в порядку статті 99 Цивільного кодексу України, а також внесення таких саме відомостей про ті ж самі обмеження до зазначеного вище реєстру для ОСОБА_1 , як представника (підписанта) підприємства, тобто особи, що може вчиняти дії від імені підприємства без довіреності, в тому числі укладати будь-які правочини.

18. 15.01.2016 для проведення реєстраційної дії "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах" Приватна фірма "А і Є" (через ОСОБА_2 ) подала реєстраційну картку на внесення змін до відомостей про юридичну особу, рішення уповноваженого органу управління (примірник оригіналу рішення від 14.01.2016) та квитанцію.

19. За результатами розгляду вказаних документів відповідачем 15.01.2016 проведено реєстраційну дію за №9002191 та внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

20. Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

21. В обґрунтування позовних вимог Приватна фірма "А і Є" зазначила, що засновником приватної фірми "А і Є" був її чоловік - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Після смерті ОСОБА_5 його спадкоємці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/4 частці майнових прав приватної фірми "А і Є". Троє спадкоємців ПП "А і Є" прийняли рішення від 14.01.2016 про внесення змін до Єдиного державного реєстру. На підставі цього рішення державний реєстратор ОСОБА_6 внесла зміни у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивач вважає, що це рішення не є рішенням уповноваженого органу ПП "А і Є", оскільки на момент його прийняття останні не були учасниками (засновниками) даного підприємства, що підтверджується статутом ПП"А і Є" та відомостями з Єдиного державного реєстру. Зміни в статут щодо складу учасників (засновників) мають бути погоджені усіма чотирма спадкоємцями засновника ПП "А і Є".

22. Відповідач зазначила, що внесення змін до відомостей про приватну фірму "А і Є" в Єдиний державний реєстр є правомірним, оскільки всі вимоги чинного законодавства щодо оформлення документів, які подаються державному реєстратору - виконані, положення статей 14, 15, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" - дотримані, а підстави для застосування статей 27-28 цього Закону - відсутні.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

23. Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем недоведено правомірність проведення 15.01.2016 реєстраційних дій за №9002191 та внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оскільки рішення від 14.01.2016 не є рішенням уповноваженого органу управління юридичної особи Безпідставним, на думку колегії, є також посилання апелянта на судові рішення та приписи ст. 78 КАС України, так як відповідачу для здійснення реєстрації змін у Єдиний державний реєстр юридичних осіб було надано лише рішення загальних зборів учасників приватної фірми "А і Є" від 14.01.2016, на підставі якого відповідач мав вчинити реєстраційну дію, або відмовити у її вчиненні.

24. Крім того, безпідставним також є твердження, що відповідач не зобов`язаний був перевіряти документи, надані йому для реєстрації змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, щодо відомостей про приватну фірму "А і Є", а мав автоматично і беззаперечно їх зареєструвати.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

25. Скаржник у касаційній скарзі відзначає, що суди першої та апеляційної інстанції неповно дослідили докази, невірно встановили фактичні обставини, що призвело до порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема реєстраційні дії здійснено на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне в межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з державною реєстрацією, то такий спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Отже, суди дійшли помилкового висновку про те, що державний реєстратор повинен був перевірити рішення засновників від 14.01.2014 на відповідність чинному законодавству.

26. Внесення змін до відомостей про Приватну фірму "А і Є" в Єдиний державний реєстр є правомірним, з дотриманням вимог чинного законодавства щодо оформлення документів, які подаються державному реєстратору - виконані, положення статей 14, 15, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

27. Позивач зазначила, що рішення судів першої та апеляційної інстанції є законним та просила відмовити в задоволенні касаційної скарги, оскільки рішення зборів від 14.06.2016 не є рішенням уповноваженого органу приватної фірми «А і Є» в розумінні ЦК України, оскільки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не були учасниками приватної фірми «А і Є».

28. Крім того, Відповідач зобов`язаний був перевірити подані йому документи для проведення реєстраційних дій відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

29. Третя сторона ОСОБА_2 у своїх поясненнях наголошує на протиправності рішень судів попередніх інстанції з огляду на те, що звернення ОСОБА_2 з даним позовом викликано виключно необхідністю захисту права не у сфері публічно-правових відносин, а її корпоративних та майнових прав, що виключає розгляд даної справи в порядку адміністративного судочинства.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

30. Верховний Суд дослідив доводи касаційної скарги, перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального та дійшов таких висновків.

31. Фактичною підставою звернення до суду стали протиправні, на думку позивача, реєстраційні дії державного реєстратора Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Фольваркової О.І. від 15.01.2016 № 1002 191 щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до Пвідомостей про приватну фірму "А і Є" щодо зміни відомостей про керівника юридичної особи, зміни відомостей про підписантів., які порушують право позивача, пов`язане із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності юридичної особи.

32. Позивач оскаржує до адміністративного суду дії суб`єкта владних повноважень - державного реєстратора, посилаючись при цьому на недотримання цими суб`єктами встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.

33. Однак з підстав позову вбачається, що незаконність, на думку позивача, реєстрації таких змін пов`язана з тим, що реєстрація була здійснена без рішення уповноваженого органу управління юридичною особою, оскільки ніхто, крім ОСОБА_5 не мав повноважень приймати такі рішення, чим було порушено право Позивача на здійснення повноважень керівника Приватної фірми «А і Є» (т.1 а.с. 5-6). Тобто звернення Позивача до суду із цим позовом покликане необхідністю захисту права не у сфері публічно-правових відносин, а його корпоративних та майнових прав (про що він сам неодноразове зазначав), що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

34. За таких обставин Суд вважає, що права, які позивач вважає порушеними, порушені не державною реєстрацією, а діями третьої особи, тому без правової оцінки відносин між позивачем та третьою особою спір не може бути вирішено, а майнове право не може бути захищене ефективно.

35. Звернення до суду має на меті захист прав особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Звернення до суду не може використовуватися як засіб позбавити іншу особу належних їй прав, навіть не безспірних, без пред`явлення позову саме до такої особи. Судовий захист прав одних осіб не може призводити до порушення прав інших.

36. До компетенції адміністративних судів, на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, належали публічно-правові спори, в яких хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

37. Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

38. Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

39. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

40. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27.02.2019 у справі №826/14180/17 зазначила:

«… оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, здійснено державним реєстратором державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням чи порушенням вимог законодавства.

Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо цього майна з особою, яка не заперечує законності дій реєстратора з реєстрації за нею права власності на спірне нерухоме майно, а тому цей спір має приватноправовий характер і з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватися за правилами цивільного судочинства».

41. Отже, Суд вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір у цій справі є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини стосуються права учасників справи, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності юридичної особи.

42. За таких обставин Суд вважає, що між позивачем та відповідачем (суб`єктом владних повноважень) немає публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів

43. Таким чином, Суд дійшов висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку господарського судочинства

44. Висновки суду узгоджуються з правовим висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постановах від 05.06.2018 у справі № 805/4506/16-а та від 16.10.2018 у справі № П/811/1296/17.

45. Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

46. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

47. Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

48. Зважаючи на вищенаведене, позивачу слід роз`яснити право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. У разі неподання такої заяви, справу буде повернуто до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 238, 239, 343, 349, 354, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Приватної фірми "А і Є" задовольнити частково.

2. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.12.2018 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі №822/76/16 скасувати.

3. Провадження у справі № 822/76/16 закрити.

4. Роз`яснити позивачу, що спір може бути вирішено в порядку господарського судочинства. Позивач має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб