Справа № 160/10174/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.,
за участі секретаря судового засіданняМаксімова А.С.,
представника позивача Ремез К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
18 жовтня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал» (далі - ТОВ «Арматурний завод «Адмірал») до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення від 04.10.2019 р. №000240511.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що за наслідком проведеної Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» за період з 01.10.2018 р. по 31.10.2018 р., ПП «Алісвіт» за період з 01.12.2018 р. по 31.12.2018 р., результати якої оформлені актом від 10.09.2019 р. №81/04-36-05-11/31158157, відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 04.10.2019 р. №000240511, яким ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» визначено завищення від`ємного значення з ПДВ на суму 726530 грн.
Прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення обумовлено висновками відповідача про нереальність господарських операцій ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» із контрагентами - постачальниками ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт». Такі висновки позивач вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що всі господарські операції, які вчинялися між позивачем та його контрагентами у періоді, що перевірявся, є реальними, підтверджуються первинними документами, а на момент правовідносин ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт» мали необхідний обсяг правосуб`єктності та були зареєстровані як платники податку на додану вартість.
Позивач не погоджується із оскарженим податковим повідомленням - рішенням від 04.10.2019 р. №000240511, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню і наголошує на тому, що не повинен нести відповідальність за поведінку своїх контрагентів, оскільки в податковому праві визнається принцип індивідуальної відповідальності платника податків за невиконання своїх податкових зобов`язань, отже ніхто не повинен відповідати за протиправну поведінку та невиконання своїх зобов`язань перед бюджетом третіми особами.
19 листопада 2019 року представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, в якому ним викладені заперечення проти позовних вимог та вказано, що під час проведеної перевірки встановлено, що контрагенти постачальники позивача: ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт» не могли фактично здійснити постачання товару.
Про відсутність можливості у ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» виконати задекларовані із позивачем господарські операції свідчить те, що у вказаного підприємства відсутні основні фонди, транспортні засоби, трудові і виробничі ресурси. Згідно інформації в ЄРПН підприємство не придбавало товари і послуги, необхідні для ведення господарської діяльності; кількість персоналу - 4 особи, що не достатньо для виконання в адресу позивача господарських операцій. Підприємство не придбавало імпортні товари з кодом УКТ ЗЕД, що відповідає коду товарів, поставлених позивачу, окрім того, згідно інформаційних баз даних відсутнє походження товарів, реалізованих позивачу. Відсутні сертифікати якості на товари та товарно-транспортні накладні, подорожні листи. У видаткових накладних відсутні посада та ПІБ особи, яка отримала товари від імені позивача. ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» є фігурантом в кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Про відсутність можливості у ПП «Алісвіт» виконати задекларовані із позивачем господарські операції свідчить те, що у видаткових накладних відсутні посада та ПІБ особи, яка отримала товари від імені позивача. Підприємство не придбавало імпортні товари з кодом УКТ ЗЕД, що відповідає коду товарів, поставлених позивачу, окрім того, згідно інформаційних баз даних придбання товарів ПП «Алісвіт» за ланцюгом постачання відслідковується лише через два контрагенти. Відсутні сертифікати якості на товари.
27 листопада 2019 року представником позивача надані додаткові пояснення, в яких вказано, що товари, придбані у ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт», були використані позивачем у власній господарській діяльності шляхом переробки та в подальшому, у вигляді готової продукції, були реалізовані контрагентам - покупцям: ТОВ «Самміт», ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ТОВ «Укррпроммінерал».
16 грудня 2019 року представником відповідача надані додаткові пояснення, в яких вказано, що за наслідками дослідження товарно-транспортних накладних, якими оформлено транспортування товару від ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт» до позивача, не можливо підтвердити інформацію, яка в них зазначена, зокрема пункти навантаження і розвантаження. Також неможливо підтвердити отримання позивачем від постачальників ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт» товару тієї номенклатури, яка вказана у податкових накладних.
В судовому засіданні 14 січня 2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом, видами діяльності позивача є: виробництво машин і устаткування для металургії (основний) (код КВЕД 28.91); виготовлення виробів із бетону для будівництва (код КВЕД 23.61); будівництво водних споруд (код КВЕД 42.91); діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (код КВЕД 46.19); неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90); консультування з питань комерційної діяльності й керування (код КВЕД 70.22); ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення (код КВЕД 33.12); установлення та монтаж машин і устаткування (код КВЕД 33.20); будівництво житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20); будівництво мостів і тунелів (код КВЕД 42.13).
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» за період з 01.10.2018 р. по 31.10.2018 р., ПП «Алісвіт» за період з 01.12.2018 р. по 31.12.2018 р., результати якої оформлені актом від 10.09.2019 р. №81/04-36-05-11/31158157.
На підставі акта від 10.09.2019 р. №81/04-36-05-11/31158157 відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 04.10.2019 р. №000240511, яким ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» встановлено завищення від`ємного значення з ПДВ на суму 726530 грн..
Як видно з акта перевірки, в обґрунтування своєї позиції щодо відсутності права на формування позивачем податкового кредиту, податковий орган вказує на те, що операції із ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт» не мали реального характеру, у зв`язку з тим, що проведеною перевіркою неможливо підтвердити факт отримання позивачем від ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт» товарів на суму ПДВ внаслідок таких обставин.
Підприємство ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» є фігурантом у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Проведеним аналізом ЄРПН у розрізі номенклатури позицій за весь період діяльності ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт» не встановлено придбання товарів, реалізованих в подальшому на адресу ТОВ «Арматурний завод «Адмірал».
Проведеною перевіркою неможливо підтвердити факт отримання ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» товарів від ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт» через те, що у первинних документах відсутні обов`язкові реквізити, зокрема не зазначені посада особи та ПІБ, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка підписувала документи та отримувала ТМЦ.
За наявною в базах даних ДПС України інформацією та в ході аналізу податкової звітності ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» встановлено, що у ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» відсутні основні фонди, виробничі засоби та трудові ресурси для вчинення задекларованих із позивачем господарських операцій.
Згідно єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» не придбавало товари (роботи, послуги) необхідні для ведення господарської діяльності, а саме: з оренди офісних, складських та виробничих приміщень, обладнання, електроенергії, газу, та ін.. Власні складські та виробничі приміщення на балансі підприємства відсутні.
По взаємовідносинам із ПП «Алісвіт» були надані сертифікати, в яких відрізняється номенклатура від тієї, яка вказана у податкових накладних.
ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» не надано подорожні листи або товарно-транспортні-накладні та підтвердження транспортування товару від ПП «Алісвіт».
Дослідивши надані сторонами докази та фактичні обставини даної справи, суд не погоджується із позицією податкового органу, яка відображена в акті перевірки від 10.09.2019 р. №81/04-36-05-11/31158157 щодо нереальності господарських операцій між позивачем і ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» та ПП «Алісвіт», виходячи з такого.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» і ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» та ПП «Алісвіт», реальність зміни майнового стану першого.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 2.1 ст. 2 Положення, а саме первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Пунктом 2.2. Положення передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов`язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника.
У досліджуваному періоді ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» мало взаємовідносини із ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» на підставі договору поставки від 16.08.2018 р. №16/08-1, згідно з яким у останнього було придбано оцинковану сталь в рулонах з полімерним покриттям 0,18*1000мм різного кольору.
На підставі виставленого постачальником рахунку на оплату від 24.10.2018 р. №81 на суму 726507,50 грн. (в т.ч. ПДВ 121084,58 грн.) ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» платіжним дорученням від 25.10.2018 р. №6594 було проведено оплату на користь ТОВ «Торгова компанія «Фенікс».
Відпуск товару проведено за видатковою накладною від 26.10.2018 р. №91.
Належним чином засвідчені копії перерахованих документів містяться в матеріалах справи (а.с. 150 - а.с. 162 т. 2).
ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» були складені та видані позивачу податкові накладні від 25.10.2018 р. №27 та 25.10.2018 р. №28.
На підставі договору поставки від 01.10.2018 р. 01/10-18-П позивач придбав у ПП «Алісвіт» сталь оцинковану в рулоні.
Постачальником були виставлені позивачу рахунки на оплату від 25.12.2018 р. №709, від 07.12.2018 р. №678, від 14.12.2018 р. №699, від 21.12.2018 р. №706, від 22.12.2018 р. №708, від 26.12.2018 р. №711, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 235 - а.с. 240 т. 2).
Оплата ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» проведена на підставі платіжних доручень від 07.12.2018 р. №7046, від 14.12.2018 р. №7095, від 21.12.2018 р. №7148, від 22.12.2018 р. №7173, від 22.12.2018 р. №7175, від 26.12.2018 р. №7185, від 26.12.2018 р. №7186,від 27.12.2018 р. №7189, від 27.12.2018 р. №7190, від 28.12.2018 р №7216, від 28.12.2018 р. №7218.
Відвантаження проведено на підставі заявок на поставку товару, які подавались ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» постачальнику, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 8 - а.с. 12 т. 2) та на підставі видаткових накладних від 26.12.2018 р. №759, від 26.12.2018 р. №758, від 22.12.2018 р. №757, від 21.12.2018 р. №756, від 14.12.2018 р. №747, від 07.12.2018 р. №746.
Транспортування товару від ПП «Алісвіт» до ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» підтверджується товарно-транспортними накладними і відомостями про вантаж, які надані позивачем до матеріалів справи (а.с. 13 - а.с. 66 т. 2).
ПП «Алісвіт» були складені та видані позивачу податкові накладні: від 07.12.2018 р. №24, від 14.12.2018 р. №25, від 21.12.2018 р. №39, від 26.12.2018 р. №42, від 22.12.2018 р. №41 від 26.12.2018 р. №46.
В матеріалах справи міститься виробнича довідка від 17.10.2019 р. №2326/10, згідно з якою позивачем внаслідок використання придбаного у ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» товару було виготовлено продукцію, яку поставлено ТОВ «Самміт» та ТОВ «Укпромммінерал». З товару, придбаного у ПП «Алісвіт», позивачем було виготовлено продукцію, яку поставлено ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» і ТОВ «Укрпроммінерал».
Стосовно доводів перевіряючих про відсутність у видатковий накладних посади та ПІБ особи, яка отримала товари від імені позивача, суд зазначає, що в матеріалах справи містяться довіреності, якими ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» уповноважило свого директора Вернигору Олександра Миколайовича отримати товарно-матеріальні цінності від ПП «Алісвіт» за виставленими рахунками (а.с. 214 - а.с. 223 т. 1). Отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» позивачем не заперечується. До того ж, товари, отримані від вказаних підприємств були оприбутковані позивачем за відповідними бухгалтерськими рахунками, що підтверджується наявними в матеріалах справи обліковими відомостями.
Разом з тим, окремі недоліки документів не є доказом нереальності здійснених господарських операцій.
Оцінюючи доводи податкового органу про відсутність сертифікатів якості на товар, поставлений ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт» суд зазначає, що такі доводи контролюючого органу не є достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій, оскільки сертифікати якості у контексті ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є первинними документами, якими підтверджується фактичне вчинення господарської операції.
Доводи податкового органу про недоліки в товарно - транспортних накладних, якими оформлено транспортування товару від ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт» до позивача судом відхиляються з урахуванням того, що за умовами вказаних вище договорів транспортування товару здійснювалося постачальниками на склад покупця - ТОВ «Арматурний завод «Адмірал». За таких обставин, посилання контролюючого органу на дефектність в оформленні товарно-транспортних накладних не може впливати на оцінку правовідносини між ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» і ПП «Алісвіт» та ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» та свідчити про нереальність господарських операцій між ними, оскільки згідно з умовами розглядуваних договорів позивач не був учасником транспортного процесу, а умови укладення та виконання зазначених вище договорів не передбачали ані здійснення позивачем контролю за перевезенням товару, ані проведення ним розрахунків за перевезення вантажу.
Окрім того, товарно - транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право платника податків на формування податкового кредиту, оскільки вона складається третьою особою підприємством - перевізником, з яким замовник укладає договір перевезення, то такий документ не може впливати на оцінку правовідносин між постачальником та покупцем товару, а тому його відсутність або складання з помилками чи неточностями не є достатнім для висновку про відсутність фактичного постачання товару в адресу покупця за договором постачання товару.
Ненадання такого документа як товарно-транспортна накладна не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов`язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару. Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі №813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17, номер судового рішення в ЄДРСР № 72343803).
Суд зазначає, що посилання податкового органу на інформацію баз даних податкового органу щодо відсутності у контрагента позивача можливості виконувати роботи (надавати послуги) не заслуговують на увагу, оскільки внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2018 року у справі №818/418/17 (касаційне провадження №К/9901/5097/17) №ЄДРСР 72791313.
У свою чергу, податкова інформація щодо контрагента по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі №813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17, номер судового рішення в ЄДРСР № 72343803).
Верховний Суд в постанові від 02 квітня 2019 року у справі №826/6245/18 (адміністративне провадження №К/9901/3279/19, №ЄДРСР 80894091) вказав, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.
Таким чином, суд відхиляє посилання відповідача на відсутність у ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» основних засобів, трудових ресурсів, виробничого обладнання, що встановлена на підставі аналізу баз даних податкового органу.
При цьому відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.
Суд відзначає, що наявність кримінальних проваджень щодо контрагентів платника податків, в яких не винесено обвинувального вироку або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, в силу приписів частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.
Аналогічна правова позиція з цього питання також висловлена Верховним Судом в постанові від 15.05.2018 у справі №815/423/17 (№К/9901/4625/17).
Не надані суду представником відповідача докази наявності кримінальних проваджень, посилання на які міститься в акті перевірки, як на підставу висновків про нереальність господарських операцій позивача із ТОВ «Торгова компанія «Фенікс» у перевіреному періоді.
Доказів того, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагент позивача не був зареєстрований як юридична особа та як платники податку на додану вартість, відповідачем не надано.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних поставок, судом досліджено долучені позивачем до матеріалів справи копії належним чином оформлених первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, та які містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.
Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
За наведених підстав оскаржуване податкове повідомлення рішення від 04.10.2019 р. №000240511 (форми «В4») є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
У відповідності до ч.1, ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 000240511 від 04.10.2019 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24 січня 2020 року.

Суддя В.М. Олійник