Справа № 754/6607/16-а
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/6607/16-а
УХВАЛА

24 лютого 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Горяйнова А.М.,

Губської Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Лівобережного Об`єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку її пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 14.04.2016 року №18-610зп про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку та зобов`язати Лівобережне об`єднане УПФУ в м. Києві провести перерахунок пенсії позивачу починаючи з 01.05.2016 року на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 14.04.2016 року виходячи з розміру 60% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року апеляційну скаргу Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було задоволено, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року за виключними обставини.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 було визнано неконституційною норму права, яка застосована судом апеляційної інстанції під час ухвалення постанови від 01 серпня 2016 року.

Відповідачем було подано до суду заперечення на апеляційну скаргу відповідно до змісту яких Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві зазначає, що до 13 грудня 2019 року органи Пенсійного фонду здійснювали свою діяльність у спірних правовідносинах у відповідності до чинного на той час законодавства, натомість, після визнання положення ч. 20 ст. 86 неконституційною позивач не зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з заявою про перерахунок.

За наведених обставин та враховуючи, що рішення Конституційного Суду України не має зворотної дії у часі, відповідач вважає, що підставі для скасування рішення Управління, яким позивачу відмовлено у проведенні даного виду перерахунку відсутні та просить суд заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року без змін.

У судове засідання призначене на 13 лютого 2020 року учасники судового процесу явку уповноважених представників до суду не забезпечили та про причини їх неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином та у передбачений законодавством строк.

З огляду на вказані обставини та керуючись положеннями ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року у порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами та дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається зі змісту заяви позивача, підставою для її звернення до суду про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року стало те, що Конституційним Судом України встановлено неконституційність ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Положення ст. 361 КАС України визначають, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане є підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами.

Відповідно до приписів ст. 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Судовою колегією встановлено, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019:

- ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Дослідивши мотивувальну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року, колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 просила суд здійснити перерахунок її пенсії відповідно до ст. 511 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

Проте, приймаючи рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з 15.07.2015 законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані, у зв`язку з чим підстав для такого перерахунку немає. Так, у мотивувальній частині постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року зазначено, що станом на час спірних правовідносин пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється правилами статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII. Положеннями ч. 20 цієї норми передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте, оскільки Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято, то відповідно законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури відсутні. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що норми законодавства, якими скасовано право на перерахунок призначених прокурорам пенсій на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними.

Отже, з урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з доводами позивача, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 дійсно було встановлено неконституційність закону, застосованого судом при вирішенні даної справи.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна правова норма закріплена і у ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України", яка визначає, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Разом з цим, у постанові від 23 грудня 2019 року по справі № 814/1274/17 Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини у даній справі виникли з приводу відмови відповідача у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за результатами розгляду її звернення про перерахунок пенсії від 21 квітня 2016 року.

Відтак, перевіряючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд перевіряв відповідність дій Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вимогам закону, чинного на час розгляду заяви про перерахунок пенсії від 21 квітня 2016 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 визначено, що ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 на правовідносини, пов`язані з розглядом заяви ОСОБА_1 від 21 квітня 2016 року, не може вплинути, оскільки ці правовідносини виникли та існували до його прийняття.

У свою чергу, приписами ч. 6 ст. 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що зміна правового регулювання правовідносин щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури внаслідок ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 є підставою для звернення позивача до органів Пенсійного фонду України із новою заявою про перерахунок пенсії. У разі ж, якщо після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, поновлення права на перерахунок пенсії не відбулося, у позивача виникають підстави для звернення до суду з новим позовом задля його захисту.

Отже, ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не може слугувати підставою для перегляду постанови суду від 01 серпня 2016 року за виключними обставинами, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17.

Також колегія суддів враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного Суду 17 грудня 2019 року у справі № 808/2492/18. У вказаному судовому рішенні зазначено, що із тексту імперативних приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане. У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

З огляду на викладене та враховуючи, що ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не є підставою для перегляду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року за виключними обставинами, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КАС у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 242, 328, 329, 361, 368, 369 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року у справі № 754/6607/16-а - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: А.М. Горяйнов

Л.В. Губська