Справа № 440/3613/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 р.Справа № 440/3613/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Сіренко О.І. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача Шимка М.І.

представник позивача Халабурдін С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 03.12.19 року по справі № 440/3613/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна енергетична бурова компанія"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Східна енергетична бурова компанія", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просив суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.06.2019 № , №, №, №.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна енергетична бурова компанія" задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими. Вказав, що в ході проведення перевірки встановлено відсутність факту реального здійснення господарських операцій з придбання позивачем робіт/послуг у ТОВ «Газінвестпроект» та ТОВ «Завод НГВО».

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Протокольною ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 було замінено відповідача, Головне управління ДФС у Полтавській області, на Головне управління ДПС у Полтавській області

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Східна енергетична бурова компанія" () зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25.05.2016, про що вчинено запис 25.05.2016, номер запису 1 015406. ТОВ "Східна енергетична бурова компанія" взято на податковий облік 25.05.2016 за №89, на момент проведення перевірки - у ДПІ у м. Полтаві, зареєстрований платником ПДВ 07.06.2016. Основним видом діяльності ТОВ "Східна енергетична бурова компанія" за КВЕД є: 43.13 Розвідувальне буріння.

У період з 25.04.2019 по 20.05.2019 посадовими особами ГУ ДФС у Полтавській області на підставі направлень від 16.04.2019 №1187, №1188, відповідно до наказу від 11.04.2019 №1100, наказу від 10.05.2019 №1298 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Східна енергетична бурова компанія" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 25.05.2016 по 31.12.2018, валютного законодавства за період з 25.05.2016 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 25.05.2016 по 31.12.2018, іншого законодавства за період діяльності з 25.05.2016 по 31.12.2018.

За наслідками проведеної перевірки ТОВ "Східна енергетична бурова компанія" складено акт від 27.05.2019 №691/16-31-14-01-10/40507325, яким зафіксовано, зокрема, наступні порушення вимог податкового законодавства:

- п. 44.2 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п.3 розділу ІІІ НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», наказу №318 від 31 грудня1999 року Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток в сумі 1319530 грн. в т.ч.: 2016 рік (річна звітність) - 1305183 грн., 2018 рік (річна звітність) - 14347 грн.;

- п. 44.2 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п.3 розділу ІІІ НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», наказу №318 від 31 грудня1999 року Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2018 рік на суму 506630 грн.;

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на суму 1484877 грн. в т.ч.: липень 2016 року - 321475 грн., серпень 2016 року - 657241 грн., січень 2017 року - 506161 грн.;

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту в розмірі 82592 грн. в т.ч.: грудень 2018 року - 82592 грн.

У матеріалах справи наявна копія заперечень ТОВ "Східна енергетична бурова компанія" на акт перевірки від 27.05.2019 №691/16-31-14-01-10/40507325. За результатами розгляду наданих заперечень, висновки акта перевірки від 27.05.2019 №691/16-31-14-01-10/40507325 залишено без змін.

На підставі вищевказаного акту перевірки, відповідачем 24.06.2019 винесені податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ТОВ "Східна енергетична бурова компанія" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 1649412,50 грн., з яких 1319530 грн. за податковими зобов`язаннями, 329882,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- №, яким ТОВ "Східна енергетична бурова компанія" зменшено від`ємне значення з податку на прибуток за 2018 рік у розмірі 506630 грн.;

- №, яким ТОВ "Східна енергетична бурова компанія" збільшено суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1 856 096,25 грн., з яких 1 484 877 грн. - за податковими зобов`язаннями, 371219,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- №, яким ТОВ "Східна енергетична бурова компанія" зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість за грудень 2018 року в розмірі 82592 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення ТОВ "Східна енергетична бурова компанія" оскаржило в адміністративному порядку, звернувшись зі скаргою до Державної фіскальної служби України.

Рішенням від 12.09.2019 року №1610/6/99-00-08-05-01 про результати розгляду скарги Державна податкова служба України податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 24.06.2019 № , № , №, № - залишила без змін.

Позивач, не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мали, що зумовлює хибність висновків податкового органу. Висновки акту не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону, а оскаржувані податкові повідомлення - рішення було винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В акті перевірки від 27.05.2019 №691/16-31-14-01-10/40507325 відповідачем відображено наступне.

Відповідно до первинних документів, наданих до перевірки, та регістрів бухгалтерського обліку позивач у періоді, що перевіряється, відображав взаємовідносини з TOB «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» на загальну суму 2 275 750,80 грн., в т.ч. ПДВ - 379 291,80 грн.

По взаємовідносинах з TOB «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» перевіркою встановлено завищення «Собівартість реалізованих робіт, послуг» за рахунок неправомірного включення до витрат 1 896 459 гри. вартості придбаних від TOB «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» послуг по приготуванню промивальної рідини, в частині списання на її виготовлення вартості хімічних реагентів: калію хлористого в кількості 115.5 тон на суму 120325 грн., змащувальної домішки «РЗУ-300» в кількості 12,8 тон на суму 693334 грн.

Згідно з умовами договору TOB «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» (виконавець) зобов`язується виконати роботи по приготуванню промивальної рідини, лабораторному контролю та регулюванню її параметрів при бурінні свердловини у відповідності до "Програми сервісного обслуговування промивальної рідини, підтримування її параметрів". ТОВ "Східна енергетична бурова компанія" (замовник) зобов`язаний створити умови для зберігання хімічних реагентів на свердловині, тобто, такі умови, за яких хімічні реагенти не втрачають своїх властивостей і не пошкоджують їх пакування.

Замовник несе зобов`язання з утилізації використаних матеріалів (сміття, тари, упаковка, тощо) та бурового розчину.

На підтвердження послуг, у ході перевірки надано програму промивки свердловини, розроблену TOB «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ», що підтверджується і письмовим поясненням № СЕБК19/10 від 08.05.2019. Додатково до перевірки надано копії виробничих нарад між позивачем та його конрагентом ТОВ «Восток-Енергоресурс» на згоду залучення ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» до виконання послуг.

ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» в актах здачі - приймання наданих послуг та розрахунках вказаний перелік, кількість та вартість списаних хімреагентів. За даними розрахунків використано на виготовлення промивальної рідини хімреагентів в кількості: серпень 2016 року - 93.8 тн., вересень 2016 року - 52.29 тн., жовтень 2016 року -79.84тн. листопад 2016 року -54,18 тн., до складу яких входили: калій хлористий - 115.5 тн. на суму 1203125 грн.; змащувальна домішка «РЗУ-ЗОО» - 12.8 тн. на суму 693334 грн.

Відповідно до листа № СЕБК 19/10 від 08.05.2019 підрядник завозить хімічні реагенти, які складаються у відведеному місці на залізобетонні плити і дерев`яні піддони, накриваються брезентом або аналогічним накриттям, що унеможливлює попадання вологи (дощу, снігу).

Відповідач, перевіряючи вказані обставини виконання договору постачання хімреагентів здійснив перевірку оборотно-сальдової відомості по рах. 201 «Сировина і матеріали», 22 «МШП» позивача і не встановив залишків, оприбуткування та списання відповідних матеріалів (брезент або аналогічні накриття). Також відповідач вказав про відсутність документального підтвердження понесення витрат з утилізації тари, упаковки, мішків, тощо, в яких зберігались хімічні речовини для промивальної рідини, або послуг на розміщення відходів від комунальних та інших спеціалізованих підприємствам і не відображення їх у бухгалтерському обліку по балансовому рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками».

Крім цього, перевіркою даних єдиного реєстру податкових накладних встановлено невідповідність кількості придбаних хімренагентів з кількістю, зазначеному у розрахунку до акту ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ», а саме: відсутнє придбання калію хлористого в кількості 115.5 тн. на суму І 203 125 грн., змащувальної домішки «РЗУ-300» в кількості 12.8 тн. на суму 693 334 грн.

Відповідачем проведений аналіз ланцюга постачання і встановлено, що постачальниками змащувальної домішки «РЗУ-300» на користь ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» були TOB «Л АЙФ-ДЕЙЗ» - 1 тн., ТОВ «СПЕЦАВІАКОНТРАКТ» - 2.4 тн., ТОВ «ФАЙЛЕКОМП» - 1 тн. За даними ЄРПН відповідачем встановлено пересорт номенклатури придбаного товару по ланцюгу постачання. Реєстрація даних постачальників, за твердженням відповіадча здійснена на підставних осіб без мети здійснення реальної господарської діяльності та їх причетність до схем ухилення від оподаткування, шляхом формування податкового кредиту з податку на додану вартість іншим суб`єктів господарювання (ухвала суду від 08.11.2018 по справі 201/12121/18, ухвала від 20.06.2018 по справі № 756/7548/18, ухвала від 21.05.2019 по справі №405/3810/19 та інші), а ТОВ «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ» є фігурантом у кримінальній справі №000035, за ознаками вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2ст. 205 КК України, тобто фіктивне підприємництво, що спричинило велику матеріальну шкоду державі.

Враховуючи вищезазначене, контролюючий орган прийшов до висновку, що операції з придбання послуг від TOB «НК «ГАЗІНВЕСТПРОЕКТ є такими, що містять ознаки нереальності.

Також, в акті перевірки зазначено, що відповідно до первинних документів, наданих до перевірки та регістрів бухгалтерського обліку позивач у періоді що перевірявся, відображав взаємовідносини з ТОВ "Завод НГВО" на загальну суму 7129067,43 грн., в т.ч. ПДВ 1188178 грн.

Так, на підставі договору поставки №5/16 від 16.06.2016 встановлено придбання ТОВ «СЕБК» ТМЦ - труб обсадних 245x8.9 мм ОТТМ Д ГОСТ 632-80, інших ТМЦ, послуги оренди обладнання.

Відповідач по даних правовідносинах вказав про відсутність сертифікатів на товар (які надані були до заперечення на акт перевірки і не враховані як неналежні податковим органом) та дефекти товарно-транспортних накладних із посиланням на дані бази «Автопошук NET 2012 - 2019». (Автопошук - повна база автомобілів) де не обліковуються автомобіль РЕНО НОМЕР_1 ; автомобіль Рено НОМЕР_2 ; автомобіль РЕНО НОМЕР_3 : ГАЗ НОМЕР_4 , стосовно автомобіля ГАЗ 3302-14 НОМЕР_5 міститься інформація по автомобілю з державним номером НОМЕР_9,- «HONDA XR 125 LECK ».

Використання орендованого обладнання не підтверджено в ході перевірки відповідними розрахунками до акту приймання - передавання виконаних робіт, який враховує найменування робіт, обґрунтування ціни, кількість діб, що не доводить достовірність вартості послуг та їх фактичне отримання.

Таким чином на думку перевіряючих, в порушення п. 44.2 ст. 44. п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, П(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», П(С)БО 16 «Витрати», ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підприємством занижено податку на прибуток на суму 1 319 530 грн. та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2018 рік на суму 506 630 грн.; в порушення п.198.1. п. 198.3 п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України позивачем занижено податок на додану вартість на суму 1 484 877 грн. та завищено від`ємне значення в розмірі 82 592 грн.

Оцінюючи наведені доводи у їх сукупності з фактичними обставинами справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до абз. "а", "б", п. 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.l ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, що встановлено п.п. 14.1.179 ст.14 Податкового кодексу У країни .

Згідно з п.188.1. ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі· відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарі/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу

Пунктом 2 статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996) передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до Положення (стандарт) 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", підприємство з метою складання додаткового обліку, використовує дані по кожній окремій господарській операції. На підставі саме даних первинного обліку підприємство відносить суми до складу доходу (податкового зобов`язання) та витрат (податкового кредиту) в податковому обліку, при цьому визначальною ознакою витрат та податкового кредиту є їх зв`язок з господарською діяльністю платника податку. Неодмінною характерною рисою господарської діяльності в податкових правовідносинах є її направленість на отримання доходу в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формах.

Тобто, зазначені витрати мають бути безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю платника податку з метою отримання доходу.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для виконання функції первинного документа, документ має відповідати вимогам, наведеним у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 (далі-Положення № 88).

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-XIV (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції .

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання сили і доказовості, документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Пунктом 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16, встановлено, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

При цьому відповідно до пункту 6 П(С)БО 16 витрати відображаються в сумі, яка є достовірно оціненою.

Відповідно до пункту 9.4 П(С)БО 16, не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення ( стандарту).

Згідно з пунктом 11 П(С)БО 16, собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати (пункт 17 П(С)БО 16).

За змістом наведених правових норм, податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість та витрати мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Судом встановлено, що між ТОВ «Східна енергетична бурова компанія» (виконавець) і ТОВ «Восток-Енергоресурс» (замовник) укладено договори генерального підряду на поставку послуг та товару №2/06 від 10.06.2016, №10/08/16 від 07.09.2016, метою укладання яких було надання послуг з будівництва свердловин №1 Новософіївської площі та №1 Горбанівської Новософіївської площі та поставки товару на користь ТОВ «Восток-Енергоресурс» /а.с. 138-169 т. 1/.

Пунктом 14 договорів №2/06, №10/08/16 передбачено право підрядника залучати для виконання робіт субпідрядні організації виключно за згодою генпідрядника. Координувати діяльність субпідрядних організацій, нести відповідальність за належне виконання ними відповідних послуг.

Протоколами виробничих нарад ТОВ «Восток-Енергоресурс» і ТОВ «Східна енергетична бурова компанія» від 09.06.2016 та від 07.09.2016 підтверджено згоду кінцевого замовника послуг ТОВ «Восток-Енергоресурс» на залучення ТОВ «НК Газінвестпроект» та ТОВ «Завод НГВО» в якості субпідрядників (постачальників) /а.с. 223-226 т.1/.

Для забезпечення виконання вищевказаних договорів ТОВ «Східна енергетична бурова компанія», у встановлений договором спосіб, залучив для виконання робіт/послуг з будівництва свердловин №1 Новософіївської площі та №1 Горбанівської Новософіївської площі контрагентів ТОВ «НК Газінвестпроект» та ТОВ «Завод НГВО».

За період, який перевірявся податковим органом, позивач укладав наступні договори:

1) договір №0906-2016 від 09.06.2016 з ТОВ «НК Газінвестпроект», відповідно до якого позивачу надавались послуги з виконання роботи по приготуванню промивальної рідини, лабораторному контролю та регулюванню її параметрів при бурінні свердловини №1 Новософіївської площі.

2) договір №0310-2016 від 03.10.2016 з ТОВ «НК Газінвестпроект», відповідно до якого позивачу надавались послуги з виконання роботи по приготуванню промивальної рідини, лабораторному контролю та регулюванню її параметрів при бурінні свердловини №1 Горбанівська Новософіївської площі.

Здійснення господарських операцій за вищевказаними договорами №0906-2016 та №0310-2016 відображено у відповідних первинних та інших документах (програми робіт, кошторисні розрахунки, специфікації, акти здачі-приймання наданих послуг з розрахунками їх вартості, добові рапорти по бурових розчинах, платіжні доручення, податкові накладні). Також документально підтверджується передача результатів виконаних ТОВ «НК Газінвестпроект» робіт кінцевому замовнику ТОВ «Восток-Енергоресурс».

3) договір поставки №5/16 від 16.06.2016 з ТОВ «Завод НГВО», відповідно до якого ТОВ «Завод НГВО» зобов`язувалось передати у власність, а позивач прийняти та оплатити товар. За договором поставки №5/16 від 16.06.2016 ТОВ «Завод НГВО» поставило позивачеві у визначених первинними документами обсягах такі товари: труби сталеві, безшовні, обсадні по ГОСТ 632-80 (виконання А324х9,5 мм, гр.м. «Д», ОТТМ; виконання А 245х8,9 мм, гр.м. «Д», ОТТМ); НКТ (ф73х6,5 Р 105; ф73х5,5 N-80; ф73х5,5 Д); оснастка НКТ; ЦКОД-140 ОТГ; ЦКОД-245 ОТТМ; пробка продавочна ПП 245; башмаки (БК-140 ОТТГ; d=245 мм); центратори (ЦЦ-168, ЦЦ-140; ЦЦ-245); перехідник з різьби М 140 ОТТГ на М 168 ОТТГ; пристрій двоступеневого цементування 168 мм ПДЦГ-168; обертова підвіска ОП-168; перехідники (Н73 гл. х М 2 3/8 «EUE73 гл.; НКТ гл. х НКТ В 60); строкові стержні.

Здійснення господарських операцій за договором №5/16 відображено у відповідних первинних документах, які надавалися відповідачу під час перевірки (специфікації, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, платіжні документи).

4) договір №01/2017-1 від 03.01.2017 з ТОВ «Завод НГВО», відповідно до якого ТОВ «Завод НГВО» зобов`язувалось за запитом позивача передати йому в оренду пакерне обладнання, обладнання для очистки та шаблонування обсадних колон та інше обладнання та надати сервісні послуги з інженерного супроводу пакерного обладнання в свердловинах, а позивач зобов`язувався прийняти в оренду обладнання та послуги та оплатити вартість оренди обладнання та наданих послуг. За вказаним договором ТОВ «Завод НГВО» надало позивачеві в оренду пакер (5 1/2'' x 3/8'', 20-23#, 4,5'' ЗД х 2,00'' ВД, 10 К, Мах Т=150' С, NITRILE, EUE, муфта х ніпель); перевідник депресійний диференційний без портів 60,3 мм, Р-110, EUE, муфта х ніпель; послуги з інженерного супроводу пакерного обладнання (у тому числі, контроль за скручуванням, спуском і підйомом компоновки, встановлення на заданій глибині, вилучення пакерної компоновки).

Проведення господарських операцій за договором №01/2017-1 від 03.01.2017 документально оформлене (специфікації, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунки-фактури, акти перевірки готовності свердловини, приймання-передачі обладнання, сервісні звіти, податкові накладні, документи про оплату тощо).

5) договір №СЕБК18/ДА/27 від 01.02.2018 з ТОВ «Завод НГВО», відповідно до якого ТОВ «Завод НГВО» надало позивачеві в оренду установку центрифугальну ОГШ-469А-031 УХЛ (зав. №04042).

Здійснення господарських операцій за договором №СЕБК18/ДА/27 від 01.02.2018 підтверджено документально (специфікації, товарно-транспортна накладна, акти прийому-передачі обладнання, акти балансу часу роботи центрифуги, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).

В ході виконання вказаних договорів ТОВ «Газінвестпроект» та ТОВ «Завод НГВО» видано та зареєстровано у встановленому чинним законодавством порядку податкові накладні від 13.07.2016 №5, від 31.07.2016 №15, 19.08.2016 №17, 31.08.2016 №27, 30.09.2016 №16, від 10.10.2016 №5, 11.10.2016 №6, 31.10.2016 №14, 30.11.2016 №30, 31.12.2016 №15, 24.01.2017 №15, 22.06.2016 №2, 21.07.2016 №2, 01.08.2016 №1, 02.08.2016 №2, 13.10.2016 №2, 18.10.2016 №5, 18.10.2016 №4, 28.10.2016 №13, 31.10.2016 №17, 25.011.2016 №5, 28.12.2016 №4, 05.01.2017 №5, 18.01.2017 №9, 23.01.2018 №2, 12.03.2018 №1, 13.01.2017 №7, 05.01.2017 №4, 28.02.2018 №5, 31.03.2018 №2, 30.04.2018 №2, 31.05.2018 №3, 30.06.2018 №2, 02.07.2018 №1 (а.с.198-219 т.4, 147-197, 230-240 т.5, 22-38 т.6), сторонами договорів складено акти приймання виконаних робіт до договорів разом з додатками.

Колегія суддів зазначає, що будь-яких порушень щодо оформлення вказаних документів судом не встановлено, зауваження до їх змісту та форми у відповідача відсутні. Зазначені документи дозволяють встановити: адресу місцезнаходження покупця та продавця; ціну продажу робіт; дату та місце складання документів; відомості щодо уповноважених осіб, якими вони складені; який об`єм робіт виконано; на якому об`єкті виконувалися такі роботи; які саме матеріали використано при виконанні робіт, їх кількість, вартість, вартість експлуатації машин, заробітної плати робітників, тощо.

Оплата наданих робіт підтверджена долученими до матеріалів справи засвідченими копіями платіжних доручень з відмітками банківської установи (а.с.133-146, 228-229 т.5, 11-21 т.6).

Заперечуючи право позивача на відображення фінансових результатів господарської діяльності за участю ТОВ «Газінвестпроект» відповідач посилається на встановлені перевіркою обставини, відповідно до яких оформлені правочини з контрагентом ТОВ «Газінвестпроект» не реалізовані реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, а фактично здійснено перерахування коштів за нереальними операціями з придбання послуг, визначених предметом договору.

Обґрунтовуючи це твердження, представник відповідача звернув увагу, зокрема, на зміст договорів №0310-2016, №0906-2016 відповідно до пункту 4.1.2 яких замовник ТОВ «Східна енергетична бурова компанія» зобов`язаний «<…> створити умови для зберігання хімічних реагентів на свердловині, тобто такі умови, за яких хімічні реагенти не втрачають своїх властивостей і не пошкоджується їх пакування …», а пунктом 4.1.5 вищевказаних договорів передбачено, що ТОВ «Східна енергетична бурова компанія» несе зобов`язання з утилізації використаних матеріалів (сміття, тари, упаковка, тощо) та бурового розчину.

Разом з тим, відповідно до змісту пунктів 1.4 та 1.5 договорів №0310-2016, №0906-2016, хімічні реагенти для приготування та регулювання властивостей промивальної рідини надавалися та транспортувалися на свердловини виконавцем ТОВ «НК Газінвестпроект».

Тобто обов`язки з пакування реагентів та відповідальність за належність тари, в якій вони завозилися для виконання робіт, ніс не позивач, а його контрагент ТОВ «НК Газінвестпроект».

Згідно пункту 4.2.5 договорів №0310-2016 та №0906-2016 виконавець ТОВ «НК Газінвестпроект» несе відповідальність за збереження кількості та належного стану хімічних реагентів протягом всього часу робіт, а у випадку втрати чи псування з власної вини зобов`язаний замінити їх за власний рахунок.

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, оскільки ТОВ «НК Газінвестпроект» відповідало за надання, транспортування і за збереження хімічних реагентів, відповідні речовини завозилися у тарі, розрахованій на їх захист від несприятливого впливу: рідкі хімічні речовини - як правило, в бочках (пластикових, металевих тощо, в залежності від речовин), сипучі - у водонепроникній тарі (зокрема, мішках) та в той же день були використані при виконання робіт по будівництву свердловин.

Також матеріалами справи підтверджено, що після використання хімічних реагентів згідно договорів №0906-2016 від 09.06.2016 та №0310-2016 від 03.10.2016 на виконання робіт по приготуванню промивальної рідини усі пакувальні матеріали від них (мішки, піддони, бочки, тощо), в яких завозилися та зберігалися хімічні реагенти в подальшому вивозилися ТОВ «НК Газінвестпроект» для використання у власній господарській діяльності /а.с. 28 т.5/.

Тобто ТОВ «Східна енергетична бурова компанія» не здійснювало витрати на зберігання та розміщення хімічних реагентів, їх вивезення та утилізацією відходів від них.

Як вбачається з постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 у справі 826/13510/17 (на яку також посилався представник відповідача у відзиві на позовну заяву) встановлена реальність господарських операцій з придбання ТОВ «НК Газінвестпроект», серед іншого, змащувальної домішки «РЗУ-300» у ТОВ «Лайф Дейз», ТОВ «Спецавіаконтракт» і ТОВ «Файлекомп».

Колегія суддів вважає хибними доводи скаржника в обґрунтування висновків щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства на неможливість підтвердження фактичного походження та постачання товару по ланцюгу постачання, оскільки позивач як платник податку не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів

Таким чином, зважаючи на принцип персональної відповідальності платника податку, право добросовісного платника податків на податковий кредит з ПДВ не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Судова колегія зазначає, що допущені попередніми постачальниками, в разі їх підтвердження, порушення податкового законодавства можуть тягнути негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам товару.

Суд апеляційної інстанції також вважає необгрунтованими посилання податкового органу на ненадання до перевірки сертифікатів якості при постачанні труб від ТОВ «ЗАВОД НГВО», оскільки позивачем до заперечення на акт перевірки були надані сертифікати якості /а.с. 107-116 т. 5/, замовником яких виступало ТОВ «Інко-Профіт», виробник ТОВ «Дніпропетровський трубний завод».

Представник позивача пояснив про відсутність у ТОВ «Завод НГВО» інших сертифікатів якості на поставлені труби обсадні, оскільки ТОВ «Завод НГВО» не є виробником вказаного товару, а придбало їх у ТОВ «Інко-Профіт» на підставі договору поставки від 18.05.2016 №1805 /а.с. 118-130 т. 5/.

Колегія суддів зауважує, що надання документів, підтверджуючих якісні характеристики товару, стосується лише правовідносин між продавцем і покупцем щодо підтвердження першим, дотримання ним умов договору, що встановлені його умовами до предмету поставки.

Також судова колегія вважає хибними посилання контролюючого органу в акті перевірки на те, що за результатами дослідження даних бази «Автопошук NЕT 2012 - 2019» (Автопошук - повна база автомобілів) встановлено, що зазначені в товарно-транспортних накладних номера автомобілів не обліковуються в базі, оскільки згідно листів Регіонального сервісного центру в Полтавській області від 19.07.2019 №31/16-9-2851 та Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 16.07.2019 №31/4-2992 транспортні засоби з номерними знаками: AE НОМЕР_7 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_5 зареєстровані у Дніпропетровській та Полтавській областях за власниками - фізичними та юридичними особами /а.с. 130-131 т. 5/.

Крім того, згідно пункту 7.1 договору №5/16 передача товару постачальником ТОВ «Завод НГВО» покупцеві ТОВ «Східна енергетична бурова компанія» за кількістю і якістю здійснюється повноважними представниками сторін на місці призначення поставки товару згідно Інкотермс 2010 на умовах СІР (Фрахт/перевезення і страхування оплачені до складу покупця) - свердловина №1 Новософіївської площі, Богодухівський район, Харківська область (INCOTERMS 2010), якщо інші умови не погоджено специфікацією та оформлюється видатково-прибутковою накладною.

Вищевказані умови поставки СІР покладають обов`язок укладення договору перевезення товару на постачальника, тобто позивач ТОВ «Східна енергетична бурова компанія» як покупець не ніс жодних зобов`язань щодо перевезення товару.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що підставою для визначення добросовісному платнику податків грошових зобов`язань зі сплати ПДВ може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, відповідачем не наведено висновків аналізу конкретних обставин здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також жодних доказів, які свідчили б про безтоварність таких операцій.

Колегія суддів зауважує, що предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Отже, в силу закону отримання податковим органом податкової інформації про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону. Податкова інформація, результати аналізу баз даних податкового органу, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Таким чином, не можуть бути єдиним та безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати податкової інформації щодо контрагента позивача та його контрагентів по ланцюгу постачання або результати автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п. 14.1.181 ст.14 ПК України).

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що наявність податкових накладних, платіжних доручень щодо сплати податку на додану вартість в ціні товару хоч і є обов`язковими підставами для визначення податкового кредиту, але не вичерпними, оскільки предметом доказування у даній справі є обставини, що підтверджують обґрунтованість визначення суми податку на додану вартість.

Законом передбачено чіткий перелік підстав, які дають право на податковий кредит. Ці підстави дотримані позивачем в повному обсязі.

Крім того, виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства та сплатою податку до бюджету іншими суб`єктами господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо декларування чи сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з ПДВ та віднесення до витрат собівартості реалізованої продукції у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та понесених витрат. Адже, Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. І в разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Оскільки, позивач та його контрагенти є окремими суб`єктами господарювання зі статусом юридичної особи, окремими платниками податку на додану вартість, кожен з яких має свої межі юридичної відповідальності, яка є індивідуальною, виходячи з вимог ст.61 Конституції України.

Суд також зауважує, що чинне законодавство не покладає на платника податків обов`язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми до складу витрат, що підлягають оподаткуванню та формування суми податкового кредиту з податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мали, що зумовлює хибність висновків податкового органу.

Отже, висновки перевірки позивача по взаємовідносинам із TOB "НК "Газінвестпроект" та ТОВ "Завод НГВО" не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а інших порушень правил формування витрат та податкового кредиту відповідачем не наведено та судом не встановлено.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновки акту не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону, а оскаржувані податкові повідомлення - рішення було винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на аргументи учасників процесу, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року по справі 440/3613/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 року по справі № 440/3613/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 20.02.2020 року