Справа № 826/11977/14
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2020 року

Київ

справа №826/11977/14

адміністративне провадження №К/9901/1354/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шевцової Н.В. (суддя-доповідач),

суддів - Радишевської О.Р., Кашпур О.В.

за участю

секретаря судового засідання Івашка О.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник відповідача Брижеватий О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 826/11977/14

за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу в частині,

за касаційною скаргою Генерального штабу Збройних Сил України

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року, прийняту в складі головуючого судді Іщук І.О.

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Твердохліб В.А., суддів Троян Н.М., Костюк Л.О,

У С Т А Н О В И В:

I. Суть спору

1. У серпні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України (далі - відповідач, Генеральний штаб Збройних Сил України) у якому просив:

1.1 визнати протиправними дії Генерального штабу Збройних Сил України про призначення ОСОБА_1 пунктом 3 параграфу 3 наказу Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 02 серпня 2014 року № 446 на посаду начальника відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, ВОС - 3400032;

1.2 визнати протиправним та скасувати пункт 3 параграфу 3, наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 02 серпня 2014 року № 446 про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, ВОС - 3400032.

2. Позовні вимоги мотивовані незаконними діями відповідача, що полягають у прийнятті наказу від 02 серпня 2014 року № 446 в частині призначення на посаду начальника відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, ВОС - 3400032. Позивач зазначає, що він більше 21 року працював за спеціальністю «Правознавство» з військо-обліковою спеціальністю (ВОС) юридичного профілю (група ВОС-85), проте, спірним наказом було незаконно переведено на нижчу посаду, що в свою чергу суперечить законодавству.

3. Представник відповідача позов не визнав, вказав, що позивача було переведено на рівнозначну посаду, оскільки передбачені за нею посадовий оклад (1350-1400 грн.) та військове звання «капітан 1 рагу» є однорідними (рівними) в порівнянні з останньою його посадою і відповідає освіті та спеціальності, які позивач здобув у 1988 році, закінчивши Київське вище військово-морське політичне училище.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. З 05 серпня 1984 року Позивач проходив військову Службу в Збройних Силах СРСР.

5. 25 травня 2007 року набув чинності контракт, укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України генерал-полковника Кириченка С.О. та ОСОБА_1 , полковником юстиції, помічником командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (з правових питань) - начальником юридичної служби командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, згідно умов якого позивач бере на себе зобов`язання проходити військову службу в Збройних Силах України протягом строку дії контракту, на умовах, установлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок проходження військової служби та цього контракту; сумлінно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів та начальників, службові обов`язки, добре володіти довіреною технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом.

6. Міністерство оборони України, в свою чергу, зобов`язується забезпечувати Позивачу належні умови для проходження військової служби, додержання його прав та прав членів його сім`ї, включаючи одержання пільг, гарантій та компенсацій, установлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, які визначають статус військовослужбовців та порядок проходження військової служби, а також призначення його на військову посаду відповідно до професійної освіти, військового звання та військово-облікової спеціальності. Контракт укладено на 5 (п`ять) років. Не пізніш як за 3 місяці до закінчення строку дії контракту Сторони зобов`язуються повідомити одна одну про намір укласти контракт на новий строк або про його не укладання.

7. В травні 2012 року укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України за погодженням сторін до досягнення граничного віку перебування на військовій службі до 16 вересня 2021 року.

8. Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 06 листопада 2013 року № 763 Позивача зараховано в розпорядження начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України.

9. Наказом Начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 серпня 2014 року № 446 за підписом генерал-полковника Г.П.Воробйова, як тимчасово виконуючого обов`язки начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, відповідно пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України полковника юстиції ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, колишнього помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (з правової роботи) - начальника юридичного відділу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, призначено начальником відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, ВОС-3400032.

ІІІ. Рішення судів у цій справі та мотиви їхнього ухвалення

10. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано пункт 3 параграфу 3 наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 02 серпня 2014 року № 446 про призначення Позивача на посаду начальника відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, ВОС - 3400032. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

11. Задовольняючи позовні вимоги у частині визнання протиправним та скасувати пункт 3 параграфу 3 наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 02 серпня 2014 року № 446 про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, ВОС - 3400032, суди попередніх інстанцій виходили з того, що при наявності повної вищої юридичної освіти та займаючи відповідну штатну посаду, до військових звань додається слово "юстиції", з наявних в матеріалах справи Дипломів про здобуття вищої освіти позивачем підтверджується наявність вищої юридичної освіти, а отже, до військових звань обов`язковим є додавання слова "юстиції".

12. Крім того, суди попередніх інстанції дійшли висновку, що при призначенні позивача на посаду начальника відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування військо-морських сил Збройних Сил України відповідачем було порушено вимоги законодавства, оскільки станом на дату призначення позивача на вказану посаду були наявні вакантні посади начальника Кримського, Центрального, Південно-Східного територіальних юридичних відділів, та які не були запропоновані позивачу. Також суди дійшли до висновку, що у позивача на даній посаді менший досвід роботи ніж за юридичним профілем.

ІV. Касаційне оскарження

13. 23 жовтня 2015 року у Вищому адміністративному суді України зареєстровано касаційну скаргу представника відповідача.

14. У касаційній скарзі представник відповідача посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суди попередніх інстанцій посилаючись на пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1298 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» помилково дійшли висновку про нерівнозначність посади, з якої позивача переведено на іншу посаду. Крім того, представник відповідача зазначає, що судами помилково зроблений висновок щодо застосування норм частини третьої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки із приписів вказаної статті можливо дійти висновку, що при переміщенні офіцерів з вказаних посад на посади, які не належать до посад юридичної служби, у наказі по особовому складу оголошується військове звання цих офіцерів без додавання слова «юстиції». Та за таких обставин просить скасувати рішення судів першої та другої інстанції у частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

14.1. Додатково заявник касаційної карги посилається на лист Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 03 лютого 2014 року №226/2/442 та повідомлення Департаменту правового забезпечення Міністерства оборони України, в якому викладено інформацію, що кандидатура позивача на вакантні посади у новостворених територіальних юридичних відділах не розглядається, та запропоновано розглянути кандидатуру позивача до призначення на відповідні посади за фахом у Збройних силах України.

15. 27 квітня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України у складі судді Швець В.В. відкрито касаційне провадження. Витребувано справу № 826/11977/14 з Окружного адміністративного суду міста Києва.

16. 16 червня 2015 року справа № 826/11977/14 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

17. На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (набрав чинності 15 грудня 2017 року) касаційну скаргу передано до Верховного Суду.

18. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2018 року визначено склад суду: Білоус О.В., судді Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.

19. Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2018 року касаційну скаргу Генерального штабу Збройних Сил України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року прийнято до провадження.

20. 30 травня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 06 червня 2019 року № 528/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: Шевцова Н.В. - головуючий суддя, судді: Радишевська О.Р., Кашпур О.В.

21. Також до Верховного Суду 05 лютого 2020 року надійшов відзив позивача на касаційну скаргу, в якій він спростовую доводи касаційної скарги та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

22. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

23. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

24. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

25. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26. Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон)

26.1. Згідно з частиною другою статті 2 порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

26.2. Відповідно до частини третьої статті 5 до військових звань осіб офіцерського складу медичної та юридичної служб Збройних Сил України та інших військових формувань, а також спеціальних підрозділів по боротьбі з корупцією Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, які мають відповідну освіту та займають відповідну штатну посаду, додаються слова «медичної служби» і «юстиції».

27. Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153 (далі - Положення)

27.1. Пунктом 63 Положення встановлено, що особам офіцерського складу медичної та юридичної служб Збройних Сил України, підрозділів дізнання та спеціальних підрозділів по боротьбі з корупцією Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, які мають повну вищу медичну або юридичну освіту та займають відповідну штатну посаду, до військових звань додаються слова «медичної служби» або «юстиції» у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

27.2. Відповідно до пункту 82 призначення військовослужбовців на посади здійснюється:

27.2.1 на вищі посади - у порядку просування по службі;

27.2.2 на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестації; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності;

27.2.3 на нижчі посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестації; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку реалізації накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

27.2.4 у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання;

27.2.5 у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді.

27.2.6. Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад. У разі коли штатом (штатним розписом) передбачено два військові звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або більший посадовий оклад.

27.3. За правилами пункту 83 військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю та набутим досвідом служби.

27.4. Пунктами 104, 105 передбачено, що на посади зі штатними категоріями військових звань прапорщиків (мічманів) у разі потреби можуть призначатися підготовлені на високому рівні та дисципліновані старшини (головні корабельні старшини), старші сержанти (головні старшини), сержанти (старшини 1 статті), які прослужили не менше трьох років на посадах старшин (головних корабельних старшин), старших сержантів (головних старшин), сержантів (старшин 1 статті) та за висновком атестації гідні призначення на ці посади за умови, що їм не будуть підпорядковані прапорщики (мічмани). Призначення та звільнення з таких посад здійснюється наказами командирів (начальників), яким надано право призначати на ці посади прапорщиків (мічманів).

27.4.1. У разі необхідності призначення на зазначені посади прапорщиків (мічманів) старшини (головні корабельні старшини), старші сержанти (головні старшини), сержанти (старшини 1 статті), які займають посади прапорщиків (мічманів), призначаються на посади, рівнозначні тим, які вони займали до призначення на посади прапорщиків (мічманів), а в разі відсутності таких - за їх згодою на інші посади.

27.4.2. Старші прапорщики (старші мічмани) та прапорщики (мічмани) з урахуванням їх професійних, ділових і моральних якостей можуть призначатися на посади, що підлягають заміщенню молодшим офіцерським складом, у разі якщо вони проходять військову службу на посадах, за якими передбачені військові звання старших прапорщиків (старших мічманів) та прапорщиків (мічманів), не менше двох років, мають досвід роботи, що відповідає профілю службової діяльності, та відповідний рівень освіти, спорідненої з відповідною військово-обліковою спеціальністю, та їм не підпорядковані офіцери, і звільнятися з цих посад наказами командирів (начальників) військових частин, яким надано право призначати на ці посади осіб офіцерського складу.

27.4.3. У разі необхідності призначення на зазначені посади офіцерів старші прапорщики (старші мічмани) та прапорщики (мічмани), які займають посади молодшого офіцерського складу, призначаються на посади, рівнозначні тим, які вони займали до призначення на посади молодшого офіцерського складу, а в разі відсутності таких - за їх згодою на інші посади.

28. Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міноборони від 10 квітня 2009 року № 170 (далі - Інструкція)

28.1. Пунктом 4.2 встановлено, що переміщення осіб офіцерського складу за підставою, визначеною у підпункті 5 пункту 82 Положення, здійснюється після закінчення строку перебування на посаді, визначеного у Переліку посад офіцерського складу та граничних строків перебування на них (додаток 10). Підставою для переміщення військовослужбовця є затверджена атестація (додаток 11) з висновком щодо перспектив його подальшого службового використання з дотриманням черговості проходження військової служби на командних, штабних та інших посадах в органах військового управління, з`єднаннях і військових частинах.

28.1.1. До 01 грудня року, що передує року закінчення строків перебування на посадах офіцерського складу, посадові особи, які мають право призначати на посади, порушують клопотання про продовження строків перебування осіб офіцерського складу на посадах. За порушеними клопотаннями посадових осіб у кадрових органах Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України до 01 січня року закінчення строку перебування на посадах формується відповідний список з обґрунтуванням службової необхідності про продовження строків перебування осіб офіцерського складу на посадах. Строки перебування на посадах можуть бути продовжені на строки, що не перевищують граничні строки перебування на посадах, визначені додатком 10 до цієї Інструкції, або граничний вік перебування на військовій службі осіб офіцерського складу, визначений законодавством.

28.1.2. У разі службової необхідності приймати рішення про продовження строків перебування осіб офіцерського складу на посадах за їх згодою мають:

28.1.2.1. Міністр оборони України - щодо осіб офіцерського складу у військовому званні полковник і вище, а також офіцерів апарату Міністерства оборони України та підпорядкованих військових частин;

28.1.2.2. начальник Генерального штабу Збройних Сил України - щодо осіб офіцерського складу Збройних Сил України у військовому званні підполковник і нижче.

28.1.3. Прийняті рішення про продовження строків перебування офіцерів на посадах оголошуються наказами по особовому складу і доводяться до посадових осіб, які мають право призначати на посади, які займають офіцери, та до військовослужбовців.

28.1.4. Офіцери, яким продовжено строк перебування на посаді, до закінчення цього строку можуть бути призначені на інші посади за підставами, визначеними пунктом 82 Положення.

28.1.5. Офіцери, яким не продовжено строк перебування на посаді, включаються до Планів переміщення військовослужбовців на посади і підлягають переміщенню на інші посади за підставою, визначеною підпунктом 5 пункту 82 Положення.

29. Постанова Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу (далі - Постанова № 1294)

29.1. Згідно з пунктом 5 установлено надати право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати зокрема посадові оклади військовослужбовцям, посади яких не передбачені цією постановою, - у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами згідно з і за аналогічними посадами.

30. Відповідно до Додатку 1 встановлено такі розміри посадового окладу, зокрема: начальник самостійного управління, - 1800 - 1900 грн; начальник самостійного відділу, - 1700-1800 грн; начальник відділу у складі самостійного управління, - 1500 - 1600 грн.

VІ ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

31. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно в частині застосування норм матеріального та процесуального права.

32. Щодо доводів касаційної скарги про призначення позивача на рівнозначну посаду.

33. З аналізу норм пункту 82 Положення вбачається, що у зв`язку із у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів призначення військовослужбовців здійснюється на рівнозначну посаду.

34. При цьому Верховний Суд зауважує, що рівнозначними є посади за якими штатом передбачено рівні військові звання, рівні посадові оклади та аналогічний обсяг виконуваних обов`язків.

35. Судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, колишнього помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (з правової роботи) - начальника юридичного відділу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, призначено начальником відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, ВОС-3400032.

35.1. Юридичний відділ командування ВМС Збройних Сил України був самостійним структурним підрозділом, безпосереднім начальником якого є помічник командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (з правових питань) - начальник юридичного відділу командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

35.2. Відділ аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України не являється самостійним відділом, а є відділом у складі вказаного управління, яке в свою чергу є самостійним управлінням у складі командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

36. Верховний Суд також наголошує на тому, що із аналізу Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 вбачається, що посадовий оклад начальника самостійного відділу є вищим до посадового окладу начальника відділу у складі самостійного управління.

37. Крім того, характер та обсяг виконуваних обов`язків на зазначених посадах є різним.

38. Отже, суд першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку, що при призначенні позивача на посаду Начальника відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування військо-морських сил Збройних Сил України відповідачем було порушено вимоги законодавства, оскільки у позивача на даній посаді менший досвід роботи ніж за юридичним профілем.

39. Судами попередніх інстанцій також вірно було встановлено, що листом від 03 вересня 2014 року №226/2/3585 тимчасово виконуючого обов`язки директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України О.В. Яцино підтверджено, що на час призначення позивача на посаду Начальника відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування військо-морських сил Збройних Сил України, ВОС - 3400032 були наявні вакантні посади начальника Кримського, Центрального, Південно-Східного територіальних юридичних відділів. Проте Відповідачем не було здійснено дії щодо переведення Позивача на вказані вакантні посади.

40. Доводи касаційної скарги щодо посилання на інформацію, зазначену у листі Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 03 лютого 2014 року № 226/2/442, як на підставу того, чому позивачу не було запропоновано та не переведено на вакантні посади начальника Кримського, Центрального, Південно-Східного територіальних юридичних відділів, не спростовують висновків Верховного Суду, оскільки вказаний лист лише підтверджує наявність вакантних посад, зазначених вище та не містить пояснення причин неможливості запропонувати позивачу такі вакантні посади із юридичним профілем.

41. Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасувати пункт 3 параграфу 3 наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 02 серпня 2014 року № 446 про призначення позивача на посаду начальника відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, ВОС - 3400032 підлягають задоволенню.

42. Щодо доводу касаційної скарги стосовно правомірного недодавання в наказі відповідача до військового звання позивача слова «юстиції».

43. З аналізу норм частини третьої статті 5 Закону вбачається, що до військових звань осіб офіцерського складу додається слово «юстиції» лише у випадку коли ці особи мають відповідну освіту та займають відповідну штатну посаду.

44. Судами попередніх інстанції встановлено, що позивача призначено начальником відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, ВОС-3400032.

45. Верховний Суд зауважує на тому, що оскільки вказана посада начальника відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України не передбачає наявності юридичного стажу, що в свою чергу не заперечується сторонами по справі, а отже і додавання слова «юстиції» до військового звання позивача на цій посаді є неправомірним.

46. За таких обставин суди попередніх інстанцій у зазначеній частині дійшли неправомірного висновку про протиправність зазначення у пункті 4 параграфу 4 наказу Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 02 серпня 2014 року № 446 висновку про не додавання до військового звання позивача слова «ЮСТИЦІЇ».

47. Відповідно до частин 1-2, 4 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

48. Згідно з частиною другою статті 242 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

49. Таким чином, попри те, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного наказу, оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам законності, оскільки ухвалене із неправильним застосування норм матеріального права, а саме, щодо висновку про протиправність зазначення у пункті 4 параграфу 4 наказу Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 02 серпня 2014 року № 446 висновку про не додавання до військового звання позивача слово «ЮСТИЦІЇ».

50. Отже Верховний Суд вважає, що мають місце визначені статтею 351 КАС України підстави для зміни мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Генерального штабу Збройних Сил України задовольнити частково.

2. Змінити мотивувальну частину постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року в справі № 826/11977/14 виключивши із її мотивувальної частини висновки про протиправність зазначення у пункті 4 параграфу 4 наказу Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 02 серпня 2014 року № 446 висновку про не додавання до військового звання ОСОБА_1 слово «ЮСТИЦІЇ», а в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року в справі № 826/11977/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2020 року.

Головуючий суддя: Н.В. Шевцова

Судді: О.Р. Радишевська

О.В. Кашпур