Справа № 440/3052/19
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 лютого 2020 року

Київ

справа №440/3052/19

адміністративне провадження №К/9901/3917/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 року у справі № 440/3052/19 за позовом Фермерського господарства Филенківське до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

15.08.2019 Фермерське господарство Филенківське звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.08.2019 № .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 року у справі № 440/3052/19 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.08.2019 № .

07 лютого 2020 року Головне управління ДПС у Полтавській області (згідно з штрих-кодом на поштовому конверті) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на вищенаведені судові рішення, яку просило задовольнити, скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга відповідає формі і змісту, встановленому статтею 330 Кодексу адміністративного судочинства України.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Наведені у цій нормі ознаки адміністративної справи незначної складності відповідають ознакам спрощеного позовного провадження, що підтверджується нормами статті 257 КАСУ, відповідно до якої, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин.

Судом першої інстанції справу № 440/3052/19 розглянуто в поряду спрощеного провадження.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, у даній справі оскаржується податкове повідомлення-рішення від 08.08.2019 року № , яким до позивача застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 2 280,54 грн за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної № 4 від 15.04.2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В касаційній скарзі, як і під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції відповідач посилається лише на те, що позивачем не було надано судам квитанцію № 1 від 30.04.2019 року про неотримання ДФС такої накладної.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов виходили з того, що для реєстрації податкової накладної № 4 від 15.04.2019 позивачем вжито всі можливі заходи, та надано докази на їх підтвердження, а відсутність квитанції про неотримання ДФС такої накладної не є наслідком протиправних дій позивача.

Отже текст касаційної скарги складається з опису фактичних обставин справи та цитування норм Податкового кодексу України та не містить посилань на те, в чому полягало порушення судами норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи.

Суд же касаційної інстанції в силу положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Касаційна скарга податкового органу не містить обґрунтованих доводів про існування обставин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість касаційного оскарження судових рішень у справах незначної складності. Обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених, підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 року у справі № 440/3052/19.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Васильєва І.А.

Пасічник С.С.

Юрченко В.П.