Справа № 440/2110/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 р.Справа № 440/2110/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Бенедик А.П. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФС на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 02.12.20 року по справі № 440/2110/19

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просив суд: визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100070/2019/000007/2 від 15 січня 2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС №UA100070/2019/00020 від 15 січня 2019 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар та містить розбіжності. Обов' язок доведення ціни товару лежить на декларанті і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості та обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу відносно митної вартості товарів, які не спростовані позивачем.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Громадянин України ОСОБА_1 на підставі інвойсу № А332892 від 18 жовтня 2018 року придбав транспортний засіб, що був у використанні до 5 років з бензиновим двигуном, марка - Toyota, тип кузова - седан, модель - Сапігу, рік виробництва - 2015, модельний рік - 2015, номер кузова - НОМЕР_1 .

Відповідно до вищезазначеного інвойсу від 18 жовтня 2018 року вартість транспортного засобу становила 5605 доларів США та продавцем є компанія «G&G AUTO SALES LLC» (14004 ROOSEVELT BLVD #614 F CLEARWATER FL 33762).

29 грудня 2018 року транспортний засіб ввезено на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС на підставі попередньої митної декларації № UA100070/2018/584009 від 21грудня 2018 року та СМR.

Цього ж дня посадовою особою Волинської митниці ДФС проведено митний огляд транспортного засобу марки Toyota Camry, 2015 року виробництва, модельний рік-2015; номер кузова - НОМЕР_1 та складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA 205010/2018/319190.

В акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA 205010/2018/319190 зафіксовано, що автомобіль легковий, що був у використанні до 5 років з бензиновим двигуном об`ємом 2500 сантиметрів кубічних, марка - Toyota, тип кузова - седан, модель - Camry, рік виробництва- 2015, номер кyзoвa- НОМЕР_3, колір -- чорний, призначений для перевезення пасажирів по дорогам загального користування, екологічний клас безпеки Євро 5, торговельна марка - Toyota, виробник - Toyota, країна виробництва - США, показник спідометра - 56343 км». Також в акті зазначено про наявність пошкоджень ЛФП, розбиту задню частину авто.

04 січня 2019 року до Київської міської митниці ДФС позивачем подано електронну митну декларацію (далі -ЕМД) типу «ІМ 40 ДЕ» № UA100070/2019/228155 на автомобіль марки Toyota Camry, 2015 року виробництва, модельний рік -2015; номер кузова НОМЕР_1 , за заявленою митною вартістю 5605,00 доларів США, визначеною із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

Відповідно до графи 44 ЕМД типу «ІМ 40 ДЕ» № UA100070/2019/228155 від 04 січня 2019 року позивачем подано митному органу наступні документи: інвойс № А332892 від 18 жовтня 2018 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 10 жовтня 2018 року; Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA 205010/2018/319190; договір про надання послуг митного брокера від 23 березня 2018 року №008-18; копію паспорту громадянина України ОСОБА_1 № НОМЕР_5 .

Розглянувши подані брокером в інтересах громадянина України ОСОБА_1 документи для підтвердження заявленої в ЕМД №/2019/228155 митної вартості, митний орган направив електронне повідомлення, в якому, посилаючись на положення статей 53, 54, 57 Митного кодексу, запропонував надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів, а саме: 1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) експортну декларацію країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини - за бажанням декларанта; інші наявні додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів.

На вказаний запит додаткові документи не надавалися у зв`язку з їх відсутністю. Як зазначив позивач у позовній заяві, при купівлі транспортного засобу на аукціоні касові, товарні чеки, ярлики не надаються; рахунки про здійснення платежів третім особам не складалися; експортна декларація країни відправлення від продавця покупцю не направлялася та умовами придбання товарів на аукціоні не передбачалася.

15 січня 2019 року Київською міською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100070/2019/000007/2, згідно з яким заявлену декларантом митну вартість товару у митній декларації №/2019/228155 за допомогою резервного методу скориговано до рівня 9250,00 доларів США.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару старшим державним інспектором Коротич Б.О. Київської міської митниці ДФС видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15 січня 2019 року №UA100070/2019/00020.

01 лютого 2019 року до митниці подано нову електронну митну декларацію №UA100070/2019/229725 із митною вартістю, заявленою з урахуванням Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100070/2019/000007/2 від 15 січня 2019 року. Відповідно до вказаної ЕМД №UA100070/2019/229725 транспортний засіб оформлено в митному режимі «імпорт» та випущено у вільний обіг в порядку частини сьомої статті 55 МК України.

Не погодившись із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, 04 лютого 2019 року позивачем подано скаргу до Київської міської митниці ДФС на рішення про коригування митної вартості товарів № UA100070/2019/000007/2 від 15 січня 2019 року. Разом із скаргою надано документи, що додатково підтверджують вартість товару, а саме: висновок експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження КНДІСЕ № 2206/19-54 від 23 січня 2019 року та платіжне доручення в іноземній валюті (банківську квитанцію про оплату товару) № 0408004 від 18 жовтня 2018 року.

За результатами розгляду скарги Київською міською митницею ДФС листом від 18 лютого 2019 року № 1617/10/26070-62-02 надано відповідь, згідно з якою у задоволенні скарги відмовлено. Так, у відповіді, серед іншого, зазначено, що Висновок експертного авто товарознавчого дослідження від 23 січня 2019 року № 2206/19-54 носить виключно інформаційний характер та не може бути підставою для підтвердження митної вартості. Копія банківської квитанції (платіжного доручення) від 18 жовтня 2018 року № 0408004 прийнята до уваги митницею та не може бути підставою для підтвердження митної вартості. Копія CMR від 28 грудня 2018 року прийнята до уваги митницею, але за відсутності договору на транспортне обслуговування не може бути підставою для підтвердження митної вартості.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що завлена позивачем митна вартість автомобілю марки Toyota Camry вважається правильно визначеною. Отже, рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100070/2019/000007/2 від 15 січня 2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС №UA100070/2019/00020 від 15 січня 2019 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13 березня 2012 року (надалі по тексту - МК України, Кодекс).

Відповідно до частини першої статті 246 та частини першої статті 248 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частинами першою та шостою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За визначеннями, наведеними у статті 49 та у частинах четвертій та п`ятій статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною другою статті 52 МК України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частинами першою-четвертою, шостою та восьмою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Застосування резервного методу врегульовано статтею 64 МК України.

Так, відповідно до частин першої четвертої цієї статті у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Судовим розглядом встановлено, що заявлену в електронній митній декларації №/2019/228155 від 04 січня 2019 року /а.с. 32 т. І/ митну вартість імпортованого транспортного засобу, що визначена позивачем за основним методом, підтверджено рахунком-фактурою (інвойсом) № А332892 від 18 жовтня 2018 року /а.с. 36 т. І/, а у подальшому висновком експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2206/19-54 від 23 січня 2019 року /а.с. 41-62 т. І/. Також позивач надав до суду копію скріншоту екрану з повідомленням про вартість транспортного засобу на аукціоні на підтвердження того, що саме автомобіль марки Toyota Camry, 2015 року виробництва; номер кузова НОМЕР_3 продано з аукціону (лот 23260698 ) по ціні 5 205 доларів США /а.с. 207 т. І/.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) та договори з третіми особами (зокрема, перевізником) позивачем не укладалися, а тому з об`єктивних причин не могли бути надані відповідачу. Так, виходячи з доводів позивача, транспортний засіб «Toyota Camry SE» придбаний ним для власних потреб як громадянином, а не як суб`єктом господарської діяльності з метою отримання прибутку. А відтак, обов`язку укладати зовнішньоекономічний договір (контракт) відповідно до вимог Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» у позивача не виникало.

Вартість перевезення, яка складає 400 доларів США, включена у митну вартість транспортного засобу марки «Toyota Camry SE» та зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) № А332892 від 18 жовтня 2018 року окремо (5205 доларів США - вартість автомобіля та 400 доларів США -вартість перевезення). Рахунок-фактура (інвойс) № А332892 від 18 жовтня 2018 року подавався разом з митною декларацією № UA100070/2019/228155. Також до Київської міської митниці ДФС подано CMR (товаротранспортну накладну), в якій зазначено маршрут переміщення товару (з порту Клайпеда (Литва) до Києва) /а.с. 37 т. І/. В ході здійснення митного контролю вимоги щодо здійснення офіційного перекладу товаросупровідних документів посадовими особами Київської міської митниці ДФС не пред`являлися. Оплата вартості автомобіля здійснювалася позивачем на підставі платіжного доручення в іноземній валюті від 18 жовтня 2018 року, а оплата послуг перевезення здійснювалася самим відправником товару - компанією «G&G AUTO SALES LLC» (14004 ROOSEVELT BLVD #614 F CLEARWATER FL 33762), що підтверджується наявними в матеріалах справи копією скріншоту екрану з повідомленням від Приватбанку щодо здійснення оплати ОСОБА_2 по системі Swift та листом відправника товару /а.с. 39, 206, 218-219 т. І/. У вказаному листі також зазначено, що заборгованості у ОСОБА_3 перед компанією немає.

Як зазначив позивач, при купівлі транспортного засобу на аукціоні ні касові, ні товарні чеки, ні ярлики не надаються, а тому виконати вимогу відповідача щодо надання цих документів було неможливо.

Зі змісту оскаржуваного рішення /а.с. 34 т. І/ суд вбачає, що відповідач, застосовуючи резервний метод визначення митної вартості, здійснив коригування митної вартості транспортного засобу за допомогою програмного комплексу Schwaсke. При цьому суду не надано доказів на підтвердження того, що при коригуванні митної вартості за допомогою вказаного комплексу відповідачем враховано реальний стан автомобіля«Toyota Camry SE», який містить технічні ушкодження та використовувався протягом 5 років. В оскаржуваному рішенні є лише формальне посилання на використання інформації з програмного комплексу Schwaсke, однак не зазначено митна вартість якого транспортного засобу - товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, його фактурна вартість, країну -виробника тощо. Детальних пояснень (калькуляції) щодо числового значення митної вартості на транспортний засіб Toyota Camry, 2015 року виробництва, скоригованої в сторону збільшення до рівня 9250 дол. США, відповідачем не надано та скориговану митну вартість в 9250 дол. не доведено.

Окрім цього, у рішенні Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100070/2019/000007/2 від 15 січня 2019 року не зазначено номера та дати митної декларації, яка мала бути взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару за резервним методом відповідно до статті 64 МК України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що відповідач не обґрунтував належними та допустимими доказами правомірність збільшення митної вартості на товар «транспортний засіб марки Toyota Camry, 2015 року виробництва, номер кузова - НОМЕР_3 » до рівня 9250 доларів США, що зазначена в Рішенні про коригування митної вартості товарів № UA100070/2019/000007/2 від 15 січня 2019 року.

Відповідно до частини дев`ятої статті 55 Митного кодексу України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з частиною десятою статті 55 Митного кодексу України якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що скаргу з додатковими документами /а.с. 70-86 т. І/ до Київської міської митниці ДФС на рішення про коригування митної вартості товарів № UA100070/2019/000007/2 від 15 січня 2019 року позивачем подано 04 лютого 2019 року, а відповідь на скаргу Київська міська митниця ДФС надала листом від 18 лютого 2019 року № 1617/10/26070-62-02 /а.с. 87 -90 т.І/, тобто з порушенням 5 робочих днів.

Як слідує з аналізу частини десятої статті 55 МК України, наслідком порушення строку розгляду додаткових документів є визнання заявленої митної вартості такою, що визначена декларантом або уповноваженою ним особою правильно. При цьому вказана норма не ставить встановлений 5-денний строк в залежність від оцінки митним органом поданих документів (їх достатності та належності), тобто обов`язок з надання у встановлений строк обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів виникає у митного органу з самого факту отримання від декларанта документів, поданих ним на спростування скоригованої митної вартості, визначеної митним органом в рішенні про коригування заявленої митної вартості.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що заявлена позивачем митна вартість автомобілю марки Toyota Camry вважається правильно визначеною.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100070/2019/000007/2 від 15 січня 2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС №UA100070/2019/00020 від 15 січня 2019 року є протиправними та підлягають скасуванню, а позов - задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а відповідно до частини третьої цієї статті - при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи / частина перша статті 132 КАС України/.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу /частина третя цієї статті/.

Витрати, громадянина ОСОБА_1 , понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу, підтверджуються наступними документами: рахунком-фактурою від 20.01.2020 № 20/01/20, Актом наданих послуг від 20.01.2020; квитанцією № 47708822; Розрахунком витрат на правову допомогу на підставі договору від 22.01.2019 № 22/01/19; випискою про рух коштів за рахунком Адвокатського бюро «ОЛЕНИ КОНОНЕНКО» від 10.02.2020, Договором про надання правової допомоги № 22/01/19 від 22.01.2019 року та Додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги №22/01/19 від 22.01.2019.

Таким чином, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року по справі 440/2110/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 року по справі № 440/2110/19 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС () витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 20.02.2020 року