Справа № 826/11066/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Київ № 826/11066/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін матеріали адміністративної справи

за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів

(04050, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 104, )

до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050,

м. Київ, вул. Січових Стрільців, 60, )

про стягнення штрафних санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі по тексту - позивач) з позовом до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- стягнути з Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 583 620,76 грн.;

- стягнути з Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню у розмірі 31 865,47 грн.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на закони України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про зайнятість населення», Порядок подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року №316, та зазначає, що Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» не виконано встановлений законодавством норматив щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, в зв`язку з чим з чим до відповідача застосовано адміністративно-господарські санкції та пеню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення законів України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про зайнятість населення», «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначає, що у позивача відсутні підстави для застосування до Банку адміністративно-господарських санкцій та стягнення пені, оскільки Публічне акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» перебуває в процесі ліквідації.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Згідно приписів частини 9 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року №875-ХІІ (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №875-ХІІ) підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року №70 (далі - Положення №70), звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 19 Закону № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Тобто, відповідною нормою для підприємств, установ, організацій, зокрема, встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно звіту, поданого Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» 27 лютого 2018 року, середньооблікова кількість працівників облікового складу підприємства у 2017 році становила 270 осіб, відповідно до 4 % нормативу на підприємстві повинно бути працевлаштовано 11 осіб з інвалідністю, але відповідачем працевлаштовано 7 осіб з інвалідністю.

У вказаному звіті відповідачем зазначено, що сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів складає 583 620,76 грн.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що відповідачем самостійно у звіті за формою 10-ПН підтверджено обставини щодо працевлаштування лише 7 осіб з інвалідністю замість нормативу - 11 осіб, суд погоджується з твердженням позивача, що відповідно до чинного законодавства щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, норматив робочих місць протягом 2017 року на підприємстві відповідача не виконано, оскільки кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю становить 4 особи.

При цьому, згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 26 червня 2018 року у справі №806/1368/17, до обов`язків роботодавців стосовно забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування, крім створення відповідних робочих місць, відноситься також надання Державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації такого працевлаштування, і саме подання такої інформації (звітність форми № 3-ПН) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й) (у період до 07.02.2017 року) та не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії (починаючи з 07.02.2017 року) може свідчити про вчинення роботодавцем усіх дій, необхідних дій для працевлаштування осіб з інвалідністю і, відповідно, про наявність підстав для звільнення від відповідальності, передбаченої статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Будь-які інші дії роботодавців не виправдовують та не звільняють від відповідальності за порушення правил господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, Київське міське відділення Фонду соціального страхування інвалідів звернулось до Київського міського центру зайнятості із запитом надати інформацію стосовно подання відповідачем з метою працевлаштування інвалідів до центрів зайнятості звітів по формі №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за 2017 рік.

Згідно з листом Київського міського центру зайнятості від 25 травня 2018 року №05-6748/10-21/18 у районних філіях Київського міського центру зайнятості у 2017 році перебувало на обліку, як безробітні 1175 осіб з інвалідністю. Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» до Київського міського центру зайнятості звіти по формі №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за 2017 рік не подані.

Таким чином, в межах даної справи судом не встановлено вчинення відповідачем необхідних дій для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Відповідно до абзацу 1 статті 20 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до абзацу 2 та абзацу 3 статті 20 Закону №875-XII порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Відповідно до абзацу 4 статті 20 Закону № 875-XII адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в зв`язку з невиконанням відповідачем нормативу робочих місць протягом 2017 року розраховано адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів в розмірі 583 620,76 грн. та донараховано пеню в розмірі 31 865,47 грн.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

17 вересня 2015 року Постановою Правління Національного банку України №612 Aкціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» визнано неплатоспроможним, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в AT «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» в AT «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію.

17 грудня 2015 року постановою Правління Національного банку України №898 відповідно до статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківську ліцензію AT «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

18 грудня 2015 року постановою виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації AT «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» №230 розпочато процедуру ліквідації банку строком з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року та в подальшому, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №5175 продовжено до 17 грудня 2019 року включно.

23 грудня 2015 року в газеті «Голос України» №242 (6246) опубліковано інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення Уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам AT «Банк «Фінанси та Кредит». Крім того зазначено, що вимоги кредиторів прийматимуться протягом 30 днів з дня опублікування даного оголошення за адресою: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60. Цього дня інформацію про ліквідацію Банку була розміщена на офіційному сайті Фонду за адресою: www.fg.gov.ua.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452-VI) визначені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини восьмої розділу X Прикінцевих та перехідних положень Закону №4452-VI, законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, зважаючи на те, що в Акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» у 2015 році встановлено тимчасову адміністрацію банку та, в подальшому, розпочато процедуру його ліквідації, до даних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним по відношенню до Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Так, суд зазначає, що згідно з пунктом 1 частини 2 статті 46 Законом № 4452-VI з дня початку процедури ліквідації банку, крім іншого припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.

Відповідно до частини 3 статті 46 Законом № 4452-VI під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що адміністративного-господарські санкції та пеня застосовані до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» у період його ліквідації, стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені з відповідача в межах розгляду даної адміністративної справи суперечить вимогам статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пункту 2.4. глави 5 Положення про виведення неплатоспроможних банків з ринку, а тому суд зазначає про відсутність підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук