Справа № 440/3949/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 р. Справа № 440/3949/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Сіренко О.І. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Полтавського обласного військового комісаріату на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 19.11.19 року по справі № 440/3949/19

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
17.10.2019 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якій просив суд:

- визнати протиправними дії Полтавського ОВК щодо відмови у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за весь час служби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 19.03.2014 по 29.09.2015 та з 26.05.2016 по 02.07.2019 в сумі 29670,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що всупереч вимогам Конституції України, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII, Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", відповідачем у період з 19.03.2014 по 29.09.2015 та з 26.05.2016 по 02.07.2019 не нараховувалась та не виплачувалась йому індексація грошового забезпечення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період військової служби у Полтавському обласному військовому комісаріаті.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.03.2014 по 29.09.2015 та з 26.05.2016 по 02.07.2019

В задоволенні інших вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмовлених позивних вимог та прийняти в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що враховуючи протиправність відмови відповідача у нарахуванні індексації грошового забезпечення, з метою ефективного захисту порушених прав, ОСОБА_1 з офіційних джерел - сайту Державної служби статистики України отримано інформацію щодо величини індексу споживчих цін за період 2014 - 2019 роки та на цій підставі особисто проведено розрахунок суми індексації. За його підрахунками розмір невиплаченої індексації за період служби в Полтавському ОВК складає 29 670,59 гривень.

Позивач вважає, що саме такий спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Позивач наголошує, що у відзиві на позовну заяву відповідач не погодився з наданим розрахунком та без будь-яких аргументів надав свій розрахунок на суму 3673,81 грн. Указане призводить до того, що у випадку набрання рішенням суду законної сили та його неналежного виконання відповідачем, позивачу необхідно буде вдруге звертатись до суду за захистом своїх прав.

Тому, на думку позивача, суд першої інстанції у своєму рішенні повинен був надати оцінку такому доводу позивача та задовольнити такий спосіб захисту порушеного права.

Відповідач надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначив, позивач самостійно провів розрахунок суми індексації грошового забезпечення, не маючи відповідної фінансової освіти. При цьому не було враховано, що індексація грошового забезпечення позивача проводщіась.

Усього позивачу було виплачено 3673,81 грн. На підтвердження до суду першої інстанції надана довідка про нараховані та виплачені суми індексації від 25.10.2019 №11/688.

ІНФОРМАЦІЯ_2 як відповідач виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, передбачений частиною другою статті 77 КАС України.

Відповідач зазначає, що позивач не надав доказів щодо невиплати йому індексації і не скористався своїм правом подати клопотання про витребування доказів судом .

Таким чином, на думку відповідача протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_4 не доведена і рішення суду є безпідставним.

Більш того, відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач у апеляційній скарзі зазначає, що за правилами пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Таким чином, місяць, в якому відбулось підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідач зауважує, що індексація грошових доходів, у тому числі й грошового забезпечення військовослужбовців, а також розмір індексації залежить від індексу споживчих цін, а також від підвищення посадових окладів.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення позивача протягом проходження ним військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_5 взагалі не проводилась.

При цьому судом першої інстанції до уваги був узятий розрахунок, що здійснив сам позивач, який не має будь-якої фінансової освіти.

Суд першої інстанції взагалі не взяв до уваги відзив представника відповідача, в якому пояснюється, що індексація грошового забезпечення позивача проводилась. Усього йому було виплачено 3673,81 грн. На підтвердження надана довідка про нараховані та виплачені суми індексації від 25.10.2019 №11/688.

Таким чином, на думку відповідача, протиправність дій Полтавського ОВК не доведена і рішення суду є безпідставним.

Позивач також надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначив, що вважає апеляційну скаргу відповідача необгрунтованою.

Довідка від 25.11.2019 № 11/688, на яку посилається відповідач є неналежним доказом, оскільки нею об`єктивно не підтверджується факт нарахування на виплати позивачу індексації грошового забезпечення. Таким доказом можуть бути лише відповідні щомісячні відомості Полтавського ОВК про нарахування та виплату індексації чи грошового забезпечення (до яких включено індексацію) з підписами позивача про ознайомлення.

Більш того, у справі наявна інша довідка відповідача від 03.10,2019 № 11/613 та його відповідь від 08.10.2019 № 1/5/597, відповідно до яких індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалась із посиланням на відповідні роз`яснення Мінсоцполітики.

Крім цього, розмір нібито виплаченої позивачу індексації явно не відповідає розрахункам проведеним ним самим за допомогою спеціалізованих інтернет-ресурсів.

Доказом того, що позивачу не виплачувалась індексація грошового забезпечення є вищевказані довідка відповідача від 03.10.2019 № 11/613 та його офіційна відповідь від 08.10.2019 № 1/5/597, що знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України.

Витягом із послужного списку підполковника ОСОБА_1 , 1977 року народження, та копіями витягів із наказів, судом встановлено, що позивач у період: з 19.03.2014 по 29.09.2015 та з 26.05.2016 по 02.07.2019 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 на різних посадах (а.с.14-24).

02.07.2019 позивач був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу Полтавського ОВК наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 02.07.2019 №145 (а.с.23-24).

30.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського ОВК із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за весь період служби у Полтавському ОВК (а.с.35).

Листом Полтавського ОВК від 08.10.2019 №1/5/597 позивачу повідомлено, що відповідно до роз`яснень Мінсоцполітики, викладених у листах від 16.07.2015 №10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 №252/10/136-16, від 08.08.2017 №15966/0/2-17/16, від 08.08.2017 №78/0/66-17, нарахування та виплата індексації за попередні роки Порядком не передбачено (а.с.36).

Вважаючи, що відповідачем протиправно не виплачувалась індексація грошового забезпечення, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, а тому аргументи відповідача про відсутність механізму реалізації законодавчого положення, відсутність бюджетних асигнувань як причина невиконання своїх зобов`язань, не можуть бути підставою для невиконання вимог закону. Посилання відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України є необґрунтованими, оскільки мають рекомендаційний характер, а тому не можуть бути підставою для не нарахування та не виплати позивачу індексації за вказаний період.

Водночас, оскільки нарахування суми індексації належить до компетенції відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушених прав та інтересів є встановлення обов`язку суб`єкту владних повноважень вчинити ці дії з дотриманням закону, у зв`язку із чим - позов підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Щодо доводів апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 про відсутність у позивача права на індексацію грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

За правилами ч. 6 вказаної статті Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

З 11.10.2017 року вказані правила визначають, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Положення вказаного Закону кореспондуються із приписами Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Водночас, за правилами п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17.07.2003 року №1078 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

При цьому, відповідно до ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 року №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Аналіз наведених правових норм показав, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін і в обов`язковому порядку нараховується роботодавцями незалежно від форми власності та виду.

Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і нараховується у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що не індексування доходу позивача відбулось за відсутності правових підстав, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача та наявність обставин для його зобов`язання вчинити ці дії в судовому порядку.

При цьому, забезпечення вказаними коштами особи за рахунок бюджетних ресурсів не свідчить про можливість органу ігнорувати обов`язкові положення закону, у тому числі з посиланням на не надходження від Держави необхідного фінансування.

Будь-яких застережень чи виключних випадків, за яких індексація доходу не проводиться, законодавство, що регулює спірні правовідносини, не містить.

Так, колегія суддів враховує, що правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначаються Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року №1282-XII, а в силу приписів Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 року №2017-III індексація доходу є відповідною державною гарантією підтримання достатнього життєвого рівня громадян.

Водночас, відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.12.2018 року справа №825/874/17 та від 19.06.2019 року справа №825/1987/17.

У зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про безпідставність посилань відповідача на роз`яснення і рекомендації фінансових структур Міністерства оборони України щодо проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців та відсутність в них правового значення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що відсутність бюджетних асигнувань на виплату індексації грошового забезпечення жодним чином не вказує на відсутність у позивача права на отримання таких сум підвищення, а відтак бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 19.03.2014 по 29.09.2015 та з 26.05.2016 по 02.07.2019 є протиправними і порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказані періоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача, оскільки ним не дотримано вимоги чинного законодавства щодо проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Щодо доводів позивача, які викладені в апеляційній скарзі, а саме щодо виплатити індексації грошового забезпечення за період з 19.03.2014 по 29.09.2015 та з 26.05.2016 по 02.07.2019 в сумі 29670,59 грн., слід зазначити наступне.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).

Згідно п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п.5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Враховуючи вищенаведене судова колегія дійшла висновку, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи.

Рішенням суду першої інстанції поновлено порушене право позивача та визнано протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення, а також зобов`язано відповідача провести такі перерахунок та виплату.

Судова колегія зазначає, що саме в процесі виконання рішення суду першої інстанції відповідачем, в порядку встановленому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком №1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Таким чином, відповідачем, на теперішній час, не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача, тому відсутні підстави вважати, що має місце порушення прав позивача пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації.

Судова колегія зазначає, що захисту підлягає лише вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Разом з тим, суд зазначає, що нарахування суми індексації належить до компетенції відповідача, а тому наданий позивачем розрахунок суми індексації в сумі 29670,59 грн. не може бути прийнятий до уваги.

Крім того, наданий позивачем розрахунок індексації за його підписом не є належним доказом визначення суми індексації необхідної для перерахунку.

Застосовуючи механізм захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень, та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст.245 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.03.2014 по 29.09.2015 та з 26.05.2016 по 02.07.2019.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що чинним законодавством на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, а тому аргументи відповідача про відсутність механізму реалізації законодавчого положення, відсутність бюджетних асигнувань як причина невиконання своїх зобов`язань, не можуть бути підставою для невиконання вимог закону. Посилання відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України є необґрунтованими, оскільки мають рекомендаційний характер, а тому не можуть бути підставою для не нарахування та не виплати позивачу індексації за вказаний період.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 року по справі № 440/3949/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача чи відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Полтавського обласного військового комісаріату - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 по справі № 440/3949/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко В.А. Калиновський