Справа № 420/4437/19
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4437/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року м. Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

За участю секретаря Макаренко А.І.,

За участю сторін:

Від позивача: не з`явився,

Від відповідача: не з`явився,

Від третіх сторін: не з`явився,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Юридичного департаменту Одеської міської ради (, адреса: пл. Думська, 1, м. Одеса, 65004), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства оборони України (; 03168, м. Київ-168, Повітрофлотський проспект, 6), Командування Військово-морських сил Збройних сил України (; адреса: пров. Штабний, 1, м. Одеса, 65012) про зобов`язання скасувати запис,-

ВСТАНОВИВ:
24 липня 2019 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, в якому позивач просить суд зобов`язати Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.12.2007 року №1 075 120 0000 000766 про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу військову частину НОМЕР_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви 7 днів з дня вручення копії даної ухвали позивачеві шляхом надання доказів сплати судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

09.08.2019 року за вх.№28660/19 від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви разом із Платіжним дорученням №262 від 05.08.2019 року про сплату судового збору у розмірі 1921 грн., чим усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в порядку статті 262 КАС України.

09.09.2019 року за вх.№32214/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

02.10.2019 року за вх.№35908/19 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року вирішено проводити розгляд справи №420/4437/19 у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.11.2019 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року замінено неналежного відповідача у справі, залучено до участі у справі третіх осіб, розпочато розгляд справи спочатку та призначено підготовче засідання на 02.12.2019 року.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 16.12.2019 року.

06.12.2019 року за вх.№46200/19 від представника третьої особи Командування ВМС ЗСУ надійшли пояснення щодо позову.

06.12.2019 року за вх.№46283/19 від представника третьої особи Міністерства оборони України надійшли пояснення.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 13.01.2020 року.

26.12.2019 року за вх.№49636/19 від представника відповідача надійшли заперечення на пояснення.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Аракелян М.М. на лікарняному з 09.01.2020 року по 23.01.2020 року включно, підготовче засідання перенесено на 03.02.2020 року.

Ухвалою Одеського адміністративного суду від 03.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.02.2020 року.

У судове засідання 10.02.2020 року сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання сповіщені належним чином та завчасно.

Представник позивача 10.02.2020р. подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач та треті особи повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких умов суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

В обґрунтування вимог позову представник позивача зазначає, що на виконання норм чинного законодавства та вимог телеграми начальника головного управління майна та ресурсів від 02.10.2018 року позивач звернувся до начальника Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради з проханням скасувати запис у реєстрі про Військову частину НОМЕР_3 . 31.01.2019 року позивач отримав відмову, вмотивовану тим, що відповідні реєстраційні дії можуть вчинюватись реєстратором лише на підставі рішення суду чи органу ДВС. Позивач не погоджується із вказаною відмовою та зазначає, що внесення даних про Військову частину НОМЕР_3 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців суперечить вимогам чинного законодавства України, оскільки відомості про дану юридичну особу становлять державну таємницю і в силу ч.4 ст.7 Закону України «Про державну таємницю» не мають бути внесеними до ЄДР.

09.09.2019 року за вх.№32214/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Юридичний департамент Одеської міськради позовні вимоги не визнає. На підтвердження власної позиції представник зазначає, що відповідач діяв в межах компетенції та законодавства України, реєстраційна дія щодо включення відомостей до ЄДР здійснена була не державним реєстратором Відділу Юридичного департаменту, відсутні підстави саме у Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради скасовувати такий запис.

02.10.2019 року (вх. №35908/19) від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем не спростовано доводів позивача викладених у позові. Представник позивача зазначив, що військова частина НОМЕР_1 не визнає дії Відділу протиправними, проте вважає недоречним його відзив.

У поясненнях від 06.12.2019 року (вх..№46283/19) представник Міністерства оборони України підтримав позицію позивача у справі та зазначив, що розміщення у відкритому доступі у реєстрі інформації, що складає державну таємницю, є недопустимим, а тому наявні всі підстави для задоволення позову.

Аналогічну позицію висловив представник Командування Військово-морських сил Збройних сил України у поясненнях від 06.12.2019 року (вх..№46200/19).

У запереченнях на пояснення представник Юридичного департаменту Одеської міської ради зазначив, що відповідальні особи відповідача не вчиняли жодних дій щодо внесення відомостей про Військову частину НОМЕР_3 , а проведені раніше зміни до інформації у реєстрі були здійснені за заявницькою ініціативою, а не реєстратором без належних на те підстав. При надані інформації для внесення до реєстру відповідальна особа надала дані, не визначивши, що вони містять державну таємницю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані учасниками справи письмові докази у їх сукупності суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Державний реєстр) станом на 11.07.2019р. наявні відомості стосовно юридичної особи Державна організація Військова частина НОМЕР_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ; дата державної реєстрації 05.06.2006р. Засновником Державної установи Військова частина НОМЕР_3 є Міністерство оборони України.
Позивач військова частина НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , є юридичною особою, місцезнаходження м.Одеса, організаційно-правова форма державна організація; дата первинної реєстрації 30.09.2014р., дата внесення даних до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.09.2014р. (а.с.18).

15.11.2018 року Начальником штабу першим заступником командувача ВМС ЗСУ за №154/23/18/1713 складено вимогу щодо звернення до центрів надання адміністративних послуг, до місцевого державного реєстратора щодо скасування запису в реєстрі із заявою про скасування записів про включення до реєстру відомостей про військові частини, в тому числі щодо Військової частини НОМЕР_3 (ВЧ НОМЕР_3 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_4 (а.с.13-14), яку звернено до Військової частини НОМЕР_1 в особі командира військової частини.

30.01.2019 року позивач звернувся до начальника Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради з проханням скасувати запис у реєстрі про військову частину НОМЕР_3 (а.с.16) у зв`язку із переходом на нове умовне найменування А1940.

31.01.2019 року відповідачем направлено Лист №З-66-19, згідно якого Військовій частині НОМЕР_1 відмовлено у задоволенні заяви від 30.01.2019 року (а.с.17) із тих підстав, що згідно ст.25 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» скасування запису може бути здійснено лише за рішенням суду, а також роз`яснено порядок припинення юридичної особи за рішенням засновника.

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, вимагаючи вирішення цього питання за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» визначено, що дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», державний реєстратор - посадова особа, яка відповідно до цього Закону від імені держави здійснює державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону, державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно частини четвертої статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", до Єдиного державного реєстру не заносяться відомості, що становлять державну таємницю.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 10 Закону України від 15.05.2003 №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» (далі Закон №755-IV; в редакції, чинній на день розгляду справи) відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону №755-IV, відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону №755-IV, до Єдиного державного реєстру не вносяться відомості, що становлять державну таємницю.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 №3855-XII (далі Закон №3855-XII), державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою.

Згідно з пунктом 1 частини першою статті 8 Закону №3855-XII, до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація у сфері оборони:

про зміст стратегічних і оперативних планів та інших документів бойового управління, підготовку та проведення військових операцій, стратегічне та мобілізаційне розгортання військ, а також про інші найважливіші показники, які характеризують організацію, чисельність, дислокацію, бойову і мобілізаційну готовність, бойову та іншу військову підготовку, озброєння та матеріально-технічне забезпечення Збройних Сил України та інших військових формувань;

про напрями розвитку окремих видів озброєння, військової і спеціальної техніки, їх кількість, тактико-технічні характеристики, організацію і технологію виробництва, наукові, науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, пов`язані з розробленням нових зразків озброєння, військової і спеціальної техніки або їх модернізацією, а також про інші роботи, що плануються або здійснюються в інтересах оборони країни;

про дислокацію, характеристики пунктів управління, зміст заходів загальнодержавного та регіонального, у разі необхідності міського і районного рівня, щодо приведення у готовність єдиної державної системи цивільного захисту населення і територій до виконання завдань в особливий період та про організацію системи зв`язку (оповіщення) в особливий період, можливості населених пунктів, регіонів і окремих об`єктів щодо евакуації, розосередження населення і забезпечення його життєдіяльності; забезпечення виробничої діяльності об`єктів національної економіки у воєнний час;

про геодезичні, гравіметричні, картографічні та гідрометеорологічні дані і характеристики, які мають значення для оборони країни.

За приписами частини 3 статті 10, частини 1 статті 12 Закону №3855-XII, інформація вважається державною таємницею з часу опублікування Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, до якого включена ця інформація, чи зміни до нього у порядку, встановленому цим Законом. Звід відомостей, що становлять державну таємницю, формує Служба безпеки України на підставі рішень державних експертів з питань таємниць. Зазначений Звід та зміни до нього набирають чинності з моменту опублікування в офіційних виданнях України.

Відповідно до пункту 1.4.4 Наказу Служби безпеки України від 12.08.2005 №440 "Про затвердження Зводу відомостей, що становлять державну таємницю", державну таємницю становлять відомості про діючі або перспективні: бойовий склад, організаційно-штатну структуру, дислокацію, систему охорони, оборони, чисельність особового складу військових частин (установ) на мирний час (за винятком відомостей про дійсне найменування з`єднань, військових частин, установ (організацій) ЗС, військових навчальних закладів, а також їх місце розташування із зазначенням населених пунктів та географічних координат і їх підпорядкованості, відомостей про загальну штатну чисельність військовослужбовців за штатом мирного часу, озброєння та військову техніку, які надаються державам-учасницям відповідно до прийнятих Україною міжнародних зобов`язань за Договором про звичайні збройні сили в Європі, Віденським документом 2011 року про заходи зміцнення довіри та безпеки та Глобальним обміном воєнною інформацією, а також відомостей щодо військових навчальних закладів, квартирно-експлуатаційних органів, військових представництв, закладів культури та спортивних закладів).

Судом встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявний запис від 19.12.2007 року № 1 075 120 0000 000766 про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу - військову частину НОМЕР_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 із зазначенням місцезнаходження юридичної особи.

На виконання вимоги Начальника штабу першого заступника командувача ВМС ЗСУ за №154/23/18/1713 позивач звернувся до Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради із відповідною заявою.

Представник відповідача вказує, що лист від 31.01.2019 року №з-66-19 не є відмовою у задоволенні заяви Військової частини. Даним листом Департамент інформує позивача про відсутність підстав для скасування державної реєстрації відомостей про юридичну особу, визначених Законом.

Згідно положень пункту 2 частини першої статті 25 Закону №755-IV, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо, зокрема, скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача в даній справі, суд виходить з того, що відповідно до приписів Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" підставою для скасування записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичну особу є ухвалення відповідного судового рішення.

При цьому, таке рішення реалізується шляхом внесення відповідного запису (записів) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до положень частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд у разі задоволення позову може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Суд наголошує, що позиція Військової частини НОМЕР_1 в контексті заявленої позовної вимоги та наданих пояснень є суперечливою. З одного боку, позивач не вважає відмову Юридичного департаменту ОМР протиправною, а з іншого просить суд зобов`язати відповідача скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач вказує, що ситуація, яка склалась, зумовлює порушення прав Військової частини НОМЕР_1 , однак не вказує, яким чином ці права порушуються відповідачем та в чому саме полягає порушення його прав чи інтересів. Зобов`язанню суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії передує визнання протиправною його бездіяльності, яка спричинила порушення прав, що можуть бути відновлені зобов`язанням вчинити так дії. У даній справі вказаний юридичний ланцюг не прослідковується, адже позивач не вважає відмову Юридичного департаменту протиправною, а такий зв`язок відповідних позовних вимог безпосередньо випливає з положень п.4 ч.1 ст.5 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У межах даної справи позивачем не надано ґрунтовних пояснень щодо порушення Юридичним департаментом ОМР та його структурними підрозділами прав та інтересів Військової частини НОМЕР_1 , а тому зобов`язання відповідача вчиняти спірні дії порушуватиме принципи пропорційності та рівності сторін. Фактично до суб`єкта владних повноважень буде застосовано заходи судового примусу при відсутності у його діях ознак протиправності. Правовий спір як такий у сфері публічно-правових відносин між сторонами відсутній, що виключає і можливість задоволення позову Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на відсутність будь-якого обґрунтування порушення праві та інтересів Військової частини НОМЕР_1 з боку Юридичного департаменту Одеської міськради у зв`язку із відмовою вчинити реєстраційну дію на підставі листа позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу, що будь-яка юридична особа, відомості про яку внесені до Єдиного державного реєстру, відповідно до ст.ст.110, 111 Цивільного кодексу України може бути ліквідована за рішенням засновника про її припинення, що має наслідком проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, що і було роз`яснено позивачу Юридичним департаментом Одеської міськради у відповіді на звернення.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Юридичного департаменту Одеської міської ради (, адреса: пл. Думська, 1, м. Одеса, 65004), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 00034022; 03168, м. Київ-168, Повітрофлотський проспект, 6), Командування Військово-морських сил Збройних сил України (; адреса: пров. Штабний, 1, м. Одеса, 65012) про зобов`язання скасувати запис відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано суддею 20.02.2020 року.

Суддя М.М. Аракелян

.