Справа № 120/2469/19-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2469/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс М.Б.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

04 лютого 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Полотнянка Ю.П.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: Ковальчука В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Вінницького відділу поліції ГУПН у Вінницькій області Ковальчука В. про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Заступника начальника Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області В. Ковальчука про визнання неправомірними дій щодо неправильного реагування на звернення позивача про вчинене кримінальне правопорушення. Просив покласти на відповідача обов`язок негайного вжиття заходів щодо правильного реагування на його звернення; провести службове розслідування щодо посадових осіб по факту зловживання обов`язками; стягнути з відповідача моральну шкоду за моральні страждання та невиправдану втрату часу на тяганину у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.12.2019 клопотання заступника начальника Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції В. Ковальчука про закриття провадження у справі №120/2469/19-а задоволено. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції В. Ковальчука про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди.

Одночасно суд роз`яснив позивачу, що оскарження діянь, що мали місце при розгляді заяв про вчинення кримінального правопорушення має відбуватися виключно за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач в свою чергу заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Заява зареєстрована за № Л-1464. У заяві позивач виклав, наявні на його думку, обставини вчинення кримінального правопорушення та із посиланням на ст. 214 КПК України («Початок досудового розслідування») просив упродовж 24 годин внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань; заяву належним чином зареєструвати; визнати його потерпілим.

17.07.2019 Вінницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області звернення ОСОБА_1 щодо можливого вчинення правопорушення та з інших питань (зареєстровано в журналі звернень Вінницького ВП від 11.07.2019 за № Л-1464 та журналі єдиного обліку ОСОБА_2 від 12.07.2019 за № 13984) направлено за територіальністю (а.с. 77).

ОСОБА_1 не погодився із бездіяльністю Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області щодо невнесення відомостей за його заявою від 11 липня 2019 року про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та в порядку ст. 303 КПК України («Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження») звернувся із скаргою до Вінницького міського суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2019 року (Справа №127/19453/19, Провадження №1-кс/127/10942/19) скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано уповноважену особу Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області у відповідності до ст. 214 КПК України внести відомості, викладені у заяві ОСОБА_1 від 11 липня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

29.07.2019 матеріали звернення ОСОБА_1 . Вишенським відділенням поліції ГУНП у Вінницькій області направлено до Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області (а.с.73).

Попри це, 01.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом, що є предметом розгляду у цій справі, та із посиланням на ст. 214 КПК України, просить суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо неправильного реагування на цю ж заяву від 11.07.2019 «про вчинення кримінального правопорушення» (оцінка правомірності дій при розгляді заяви ОСОБА_3 надана слідчим суддею в ухвалі від 18 липня 2019 року (Справа №127/19453/19); покласти на відповідача обов`язок негайно вжити заходів щодо правильного реагування на звернення позивача (йдеться про «заяву про вчинення кримінального правопорушення» щодо якої слідчим суддею постановлено ухвалу від 18 липня 2019 року (Справа №127/19453/19) та зобов`язано уповноважену особу Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області у відповідності до ст. 214 КПК України внести відомості, викладені у заяві ОСОБА_1 від 11 липня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування); провести службове розслідування щодо посадових осіб по факту зловживання своїми обов`язками та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спір у цій справі виник у зв`язку з протиправними, на переконання ОСОБА_1 , діями (бездіяльністю) уповноважених осіб Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області щодо реагування на подану ним заяву «про вчинення кримінального правопорушення», то перевірка правомірності таких дій (бездіяльності) з огляду на положення пункту 2 частини другої статті 19 КАС знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду, адже їх оскарження має здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною другою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства (пункт 2 частини другої статті 19 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Аналізуючи зміст наведених вище правових норм у контексті вирішення питання юрисдикційної належності тих вимог, які ставить перед судом позивач, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Предметом спору в справі, яка переглядається, є неналежні, на думку позивача, дії (бездіяльність) уповноважених осіб Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області щодо реагування на подану ним заяву «про вчинення кримінального правопорушення».

Завданнями кримінального провадження відповідно до частини першої статті 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (частина перша статті 1 КПК України).

Пунктом 5 частини першої статі 3 КПК України досудове розслідування визначено як стадію кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За правилами статті 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303, 314-316 КПК України.

Судом встановлено, що 11.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Заява зареєстрована за № Л-1464. У заяві позивач виклав, наявні на його думку, обставини вчинення кримінального правопорушення та із посиланням на ст. 214 КПК України («Початок досудового розслідування») просив упродовж 24 годин внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань; заяву належним чином зареєструвати; визнати його потерпілим.

17.07.2019 Вінницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області звернення ОСОБА_1 щодо можливого вчинення правопорушення та з інших питань (зареєстровано в журналі звернень Вінницького ВП від 11.07.2019 за № Л-1464 та журналі єдиного обліку ОСОБА_2 від 12.07.2019 за № 13984) направлено за територіальністю, а саме до Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області (а.с. 77).

Водночас, звернення до суду з цим позовом обумовлене неналежним, на думку позивача, реагуванням посадовою особою Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області на його заяву, зокрема не вчиненням дій передбачених ст.214 КПК України. Позивач зазначає, що відповідач умисно спрямував звернення до неналежного органу, тоді як відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України, повинен був упродовж 24 годин внести відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та розпочати слідчі дії.

Відповідно до ст.303 КПК України, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржень у порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

При цьому, згідно частини 1 статті 306 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Отже, правовідносини, щодо розгляду заяв про вчинення кримінального правопорушення за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

Враховуючи вищенаведені норми слід зазначити, що органи поліції під час вчинення процесуальних дій в кримінальному провадженні, виконують не владні управлінські функції, а вчиняють процесуальні функції.

Таким чином, слідчі під час вчинення діянь, пов`язаних із досудовим розслідуванням злочинів, зокрема й при вирішенні заяв про вчинення кримінального правопорушення, не здійснюють публічно-владних управлінських функцій, отже, оскарження таких діянь має відбуватися виключно за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України.

За таких обставин, спірні відносини, які виникають між позивачем та відповідачем не є управлінськими за своїм характером, оскільки регламентовані Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відтак, враховуючи, що предметом оскарження у справі є дії пов`язані із неналежним, на думку позивача, реагуванням на звернення позивача про вчинення кримінального правопорушення, а підставою позову є порушення відповідачем норм ст.214 КПК України, даний спір не є публічно-правовим, а тому оскарження таких діянь має відбуватися виключно за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що заступник начальника Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області відповідно до посадової інструкції не наділений правом вносити будь-які відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування чи проводити досудове розслідування відповідно до КПК України, у зв`язку з чим заява позивача була направлена на адресу начальника Вишенського відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області під юрисдикцією якого знаходиться місце можливого вчинення кримінального правопорушення для прийняття рішення в межах законодавства.

При цьому, слід зазначити, що зміст позовних вимог позивача зводиться щодо необхідності внесення заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, згідно вищезазначеного, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення самого досудового розслідування кримінальних проваджень здійснюється виключно відповідно до норм КПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки спір у цій справі виник у зв`язку з протиправними, на переконання ОСОБА_1 , діями (бездіяльністю) уповноважених осіб Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області щодо реагування на подану ним заяву «про вчинення кримінального правопорушення» перевірка правомірності таких дій (бездіяльності) з огляду на положення пункту 2 частини другої статті 19 КАС знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду, адже їх оскарження має здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Більше того, листом Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 29.08.2019 за № Л-1464/1/200/2019 ОСОБА_1 повідомлено, що його заяви про відкриття кримінального провадження належним чином зареєстровані в журналі обліку заяв, скарг та пропозицій громадян за № Л-1464 від 11.07.2019, № Л-1464/1 від 29.07.2019, № Л-1643 від 01.08.2019 після чого разом із додатками приєднані до кримінального провадження №00001666 від 02.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені на підставі ухвали Вінницького міського суду від 18.07.2019 (Справа №127/19453/19). Також повідомлено, що досудове розслідування здійснюється слідчим Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

На підставі наведеного, суд першої інстанції правильного висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі є обґрунтованим, оскільки ця справа має вирішуватись в порядку, передбаченому нормами Кримінально-процесуального кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта на спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 лютого 2020 року у зв`язку з перебуванням судді Полотнянка Ю.П. на лікарняному з 12.02.2020 по 18.02.2020.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.