Справа № 320/7020/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року № 320/7020/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Требухівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині порушень законодавства про звернення громадян та неналежного розгляду поданих фізичною особою і ненадання витребовуваних документів;

- зобов`язати відповідача належним чином розглянути звернення та надати позивачу необхідні документів для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки :01:081:0043, а саме: викопіювання з проекту формування, викопіювання з генерального плану, довідку про відсутність обмежень.

Мотивуванням позову є те, що на заяву позивача у порядку Закону України "Про звернення громадян", відповідачем не надано вмотивованої відповіді по суті звернення, та у той же час, неправомірно відмовлено у наданні запитуваних документів.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, своїм правом, передбаченим статтею 162 КАС України, не скористався, заяву по суті справи до суду не надав.

Ухвалою суду від 23.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 09.07.2019, ОСОБА_1 звернулась із письмовою заявою до Требухівської сільської рада щодо отримання необхідних документів для розробки проекту, землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої зміни цільового призначення, а саме (а.с.12):

1. Викопіювання з проекту формування.

2. Викопіювання з генерального плану

3. Довідку про відсутність обмежень.

01 серпня 2019 року позивачу направлено відповідь від Требухівської сільської ради за підписом сільського голови, в якій було викладено відмову заявнику та не надано документів, які вимагались. Також, повідомлено про заборону зміни цільового призначення та про відсутність плану зонування та детального плану території масиву (а.с. 14).

Вважаючи, що вказану відповідь надано з порушенням законодавства про звернення громадян, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

З метою правильного вирішення адміністративної справи, суду слід розмежувати порядок звернення позивача до відповідача, зокрема, в порядку Закону України «Про звернення громадян» або Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

При цьому, статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Аналіз вищезазначених приписів законів дає підстави вважати, що звернення громадян до суб`єкта владних повноважень щодо отримання інформації, яка була отримана або створена у процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, є запитом на публічну інформацію.

Натомість, звернення громадян до суб`єкта владних повноважень із пропозиціями та думками щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства; із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності; вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, є зверненням громадян.

Статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено шляхи доступу до інформації, а саме: систематичне та оперативне оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах та надання інформації за запитами на інформацію.

З цього визначення убачається, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація.

Абзацами 3-4 п. 1.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

З матеріалів справи з`ясовується, що 03.07.2019 позивач звернувся до Требухівської сільської ради та просила надати копії документів, а саме: викопіювання з проекту формування, викопіювання з генерального плану, довідку про відсутність обмежень.

Тобто, ОСОБА_1 звернулась до відповідача із вимогою про отримання інформації, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, яка була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством.

Отже, з аналізу Закону України «Про доступ до публічної інформації» та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», суд дійшов висновку, що за своїм змістом звернення позивача є інформаційним запитом, оскільки питання, поставлені у зверненні, відповідають критеріям «відображеності та задокументованості» запитуваної інформації.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що дані правовідносини регулюються Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Суд зазначає, що оскільки заява позивача не відповідає вимогам запиту на інформацію, поданому у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», у відповідача не виникло обов`язку надання відповіді у порядку та строку, визначеного Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Разом з цим, статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Матеріали справи свідчать, що 03.07.2019 позивачем подано заяву до Требухівської сільської ради, а відповідь на отриману заяву надано листом від 01.08.2019 №920/02-27. Отже, відповідачем не порушено встановленого Законом України «Про звернення громадян» порядку надання відповіді. При цьому, суд не досліджує правомірність змісту зазначеного листа, адже саме звернення ОСОБА_1 оформлене помилковим чином.

Між тим, позивачем не наведено та судом не встановлено, наявності обставин визначених Законом України «Про звернення громадян», які є підставою для визнання протиправними, у даному випадку, дій відповідача щодо надання відповіді на звернення.

Судом також взято до уваги, що відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», суди під час розгляду справ повинні мати на увазі, що якщо запит про надання публічної інформації є фактично зверненням (заявою, клопотанням) про надання інформації згідно із Законом України № 393/96-ВР, то в такому разі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників публічної інформації необхідно відмовляти в задоволенні позову з тих підстав, що право позивача на отримання публічної інформації не порушено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість адміністративного позову, позаяк право позивача на отримання публічної інформації не порушено, а відповідачем у свою чергу розглянуто звернення гр. ОСОБА_1 із дотриманням порядку та строків, визначених Законом України «Про звернення громадян».

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд визнає правомірними дії відповідача, а відтак позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.