Справа № 727/12953/19
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/14/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Алієв А.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача Поляка П.П.

за участю представника третьої особи Замерзляка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Ковалюка Івана Володимировича, де третьою особою виступає Управління патрульної поліції у Чернівецькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справах про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1824012 та ЕАК №1824079 до відповідача інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Ковалюка Івана Володимировича, де третьою особою виступає Управління патрульної поліції у Чернівецькій області, посилаючись на те, що 04.12.2019 року Правил дорожнього руху не порушувала, а дії інспектора 1 батальйону 3 роти УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Ковалюка І.В. по складанню постанови є незаконними, необгрунтованими, та такими що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки під час розгляду адміністративної справи, інспектором 1 батальйону З роти УПП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Ковалюком І.В., не були встановлені фактичні обставини справи, що підтверджувались би належними доказами вчинення нею адміністративного правопорушення.

Зазначає, що інспектором 1 батальйону 3 роти УПП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Ковалюком І.В. встановлено лише факт здійснення ОСОБА_1 виїзду з місця зупинки, однак не факт її перебування за кермом транспортного засобу Mitsubishi Galant, номерний знак - НОМЕР_1 на момент здійснення ним зупинки за адресою: м. Чернівці, вул. Степана Бандери, буд. 7.

Стверджує, що оскаржувана постанова не містить посилань на перелічені ст. 251 КУпАП докази вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а працівниками поліції на її вимогу не надано доказів щодо її перебування за кермом транспортного засобу під час здійснення зупинки.

Зазначає, що за кермом автомобіля, який здійснив зупинку з порушенням Правил дорожнього руху перебувала не вона, а інша особа. Вона лише здійснювала виїзд вказаного транспортного засобу з місця зупинки.

Вказує, непричетна до інкримінованого їй правопорушення, оскільки з 14 год. 50 хв. до 16 год. 00 хв. перебувала в приміщені Чернівецького апеляційного суду, де брала участь у судовому засіданні, яке здійснювалось в режимі аудіофіксації, а потім знаходилась в приміщені канцелярії суду.

Вважає, що вона не суб`єктом правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки відсутні будь-які належні докази, що вказують на перебування саме ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу.

Окрім того, на думку позивача, в її діях не вбачається складу правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки, як зазначає позивачка, близько 16 год. 18 хв., працівник поліції, який перебував на службі разом з інспектором ОСОБА_2 І.В ОСОБА_3 , звернувся до неї із розпорядженням розмістити транспортний засіб Mitsubishi Galant, номерний знак - НОМЕР_1 попереду транспортного засобу патрульної поліції - Тоуоtа Ргіus, що знаходився за адресою: м. Чернівці, вул. Степана Бандери, 7. Вищевказане розпорядження було нею виконано, транспортний засіб було розміщено на вказаному інспектором місці. Однак, за фактом вказаних обставин, інспектором 1 батальйону 3 роти УПП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Ковалюком Іваном Володимировичем о 16 год. 52 хв. було винесено незаконну постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1824079, із змісту якої вбачається, що, о 16 год. 39 хв. ОСОБА_1 здійснила зупинку у зоні дії знаку 3.34 та розмітки 1.4, чим порушила п.8.4.в. Правил дорожнього руху - Порушення вимог заборонних знаків.

Таким чином, на думку позивача, розміщуючи транспортний засіб Mitsubishi Galant, номерний знак НОМЕР_1 , на місце яке було їй прямо вказано розпорядженням працівника поліції, вона винних дій не вчиняла та діяла вимушено, оскільки виконувала свій обов`язок передбачений ст.6 ЗУ «Про дорожній рух».

Вказує, що під час розгляду даної адміністративної справи, працівник патрульної поліції, аналогічно як і при розгляді справи ЕАК №1824012, не дозволив позивачці скористатись правовою допомогою адвоката.

Зазначає, що у наданих УПП відеозаписах відсутній проміжок часу з 16 год. 13 хв. до 16 хв. 20 хв., тобто, саме того часу, коли працівником поліції було надано розпорядження розмістити автомобіль з порушенням Правил дорожнього руху.

Також, позивач вважає, що оскільки у проміжок часу з 16 год. 13 хв. до 16 хв. 20 хв. ще здійснювався розгляд справи ЕАК №1824012, здійснення працівниками поліції фрагментарної відеофіксації розгляду адміністративної справи є порушенням Інструкції.

У зв`язку із вищевикладеним просить суд скасувати постанову інспектора 1 батальйону 3 роти УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Ковалюка Івана Володимировича серії ЕАК №1824012, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також скасувати постанову інспектора 1 батальйону 3 роти УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Ковалюка Івана Володимировича серії ЕАК №1824079, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Позивач суду пояснила, що 04.12.2019 року вона перебувала в Чернівецькому апеляційному суді, до якого добиралась пішки. В приміщенні суду у судової охорони забрала ключі від автомобіля, які передав для неї клієнт ОСОБА_4 . Саме цей чоловік і припаркував автомобіль у недозволеному для цього місці на Театральній площі. В подальшому, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, вона перемістила автомобіль на вказівку поліцейського, однак, як виявилось, у невстановлене для цього місце. При цьому, поліцейський на її пояснення з даного приводу не відреагував та вказав, що виконання вказівки іншого поліцейського не має значення.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав. Пояснив суду, що під час патрулювання 04.12.2019 року він об`їжджав Театральну площу та виявив автомобіль, який припаркований з порушенням ПДР. До автомобіля вони в складі екіпажу патрульної поліції підійшли приблизно о 15:45 год. Згодом на місце події підійшла позивачка, яка відчинила авто та повідомила, що спішила в суд, а тому і погано припаркувала автомобіль та почала вибачатись за вчинене. В подальшому, вони повідомили позивачку про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення і вона змінила свої покази, стверджуючи, що це не вона припаркувала авто. Сам відповідач вказівки перепаркувати авто позивачці не давав, однак вона знову здійснила парковку в недозволеному місці, а тому на позивачку склали ще одну постанову. Не заперечував того, що позивач бажала скористатись правовою допомогою, однак вони її у цьому не обмежували та остання комусь телефонувала. Розгляд справи тривав всього близько 15-ти хвилин. Зазначив, що факт того, що їх автомобіль стояв з порушенням вимог ПДР України для розгляду зазначеної справи значення не має. Вказав, що ним при винесенні постанови були взяті до уваги першочергові покази позивачки, додатки до постанови відсутні. З приводу часу вчинення правопорушення, вказаного у постанові, зазначив, що час підтягує сама система, тому є неточності. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні вимоги позову також не визнав. Вказав суду, що правопорушення, вчинене позивачкою було триваючим, доказом, який прилучається до постанови є наданий ними відеозапис порушення. Факт вчинення правопорушення саме позивачкою підтверджується першочерговими показами останньої, наданими під час спілкування з поліцейськими. Також, підтримав поданий ними письмовий відзив на позов, згідно якого вказують, що поліцейський Ковалюк І.В. діяв згідно вимог Закону України «Про дорожній рух» та КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснений поліцейським згідно вимог ст.ст.283-285 КУпАП, позивачу були роз`яснені її права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а тому просять відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно копії постанови серії ЕАК №1824012 від 04 грудня 2019 року, що була винесена поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Ковалюком Іваном Володимировичем, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Як зазначено в постанові, 04.12.2019 року о 16:00:52 год. в м.Чернівці, вул.С.Бандери, 7, водій, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Galant» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів до краю перехрестя, чим порушила п.15.9.г ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.10).

Крім цього, згідно копії постанови серії ЕАК №1824079 від 04 грудня 2019 року, що була винесена поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Ковалюком Іваном Володимировичем, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Як зазначено в постанові, 04.12.2019 року о 16:39:56 год. в м.Чернівці, вул.С.Бандери, 7, водій, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Galant» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зупинку в зоні дії знаку 3.34 та в зоні дії дорожньої розмітки 1.4, чим порушила п.8.4.в ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.9).

Згідно зі ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.268 КУпАП України, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.15.9.г ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до п.8.4.в Правил дорожнього руху України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» відноситься до категорії заборонних знаків та передбачає, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Дорожня розмітка 1.4 позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів. Згідно вимог ПДР України застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, в позовній заяві позивач вказує, що не здійснювала парковку автомобіля у недозволеному для цього місці, оскільки це зробив її клієнт. Разом з тим, суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, об`єктивно підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом правопорушення, з якого вбачається, що 04.12.2019 року в м.Чернівці, площа Театральна, працівники поліції підійшли до автомобіля позивачки, в якому перебувала остання, та вказали на факт вчинення нею правопорушення, а саме зупинки автомобіля ближче 10 метрів до пішохідного переходу. При цьому, сама позивачка ОСОБА_1 на відеозаписі підтвердила факт вчинення нею правопорушення та просила звільнити її від відповідальності, оголосивши їй усне зауваження.

При цьому, суд також не приймає до уваги твердження позивача з приводу того, що їй не було надано можливості скористатись правовою допомогою, надавати докази, заявляти клопотання, оскільки працівники поліції не обмежували її у можливості викликати на місце події захисника, а також на вимогу останньої надали їй аркуш паперу для написання клопотання.

Крім цього, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині, суд також виходить з того, що позивачкою не доставлено до суду для допиту в якості свідка громадянина ОСОБА_5 , на якого позивач посилається в позові, як на особу, яка дійсно ніби-то вчинила дане правопорушення, тобто припаркувала даний автомобіль з порушенням ПДР.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено, що у діях позивача 04.12.2019 року був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в частині здійснення зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів до краю перехрестя о 16:00:52 год. в м.Чернівці, вул.С.Бандери, 7, у зв`язку із чим у задоволенні позову в частині скасування постанови серії ЕАК №1824012 належить відмовити.

Стосовно ж тверджень позивача з приводу того, що вона перемістила автомобіль на вказівку поліцейського, однак, як виявилось потім, у невстановлене для цього місце, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Ч.1 ст.36 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейський уповноважений вимагати від особи (осіб) залишити визначене місце на певний строк або заборонити чи обмежити особам доступ до визначеної території або об`єктів, якщо це необхідно для забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоров`я людей, для збереження та фіксації слідів правопорушення.

При цьому, як відображено на наданому суду відеозаписі з нагрудних бодікамер поліцейських, позивачка ОСОБА_1 ствердила, що працівник поліції, який перебував разом з інспектором Ковалюком І.В., звернувся до неї із розпорядженням розмістити її транспортний засіб попереду транспортного засобу патрульної поліції, що було нею виконано та транспортний засіб було розміщено на вказаному інспектором місці. Зазначена обставина не заперечувалась поліцейськими на місці події та не заперечувалась сторонами по справі в судовому засіданні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач діяла вимушено та виконувала свій обов`язок, передбачений ст.16 ЗУ «Про дорожній рух».

З огляду на вищевикладене, доводи позивача в цій частині відповідачем не спростовані та заслуговують на увагу.

При цьому, відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови серії ЕАК №1824079 від 04 грудня 2019 року суду не було надано жодних доказів на підтвердження власної позиції. В тому числі, на вимогу суду не було надано відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейських в частині з 16:14 год. по 16:21 год., на якому міг би бути відображений факт вчинення ОСОБА_1 порушення вимог вказаного у постанові дорожнього знаку та дорожньої розмітки не на вимогу поліцейського.

Таким чином, суд вважає, що не доведеним є факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови серії ЕАК №1824079 від 04 грудня 2019 року та в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що має місце вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП згідно постанови серії ЕАК №1824012 від 04 грудня 2019 року та відсутність в діях позивачки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП згідно постанови серії ЕАК №1824079 від 04 грудня 2019 року.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

За вказаних вище обставин та наведених положень законодавства, враховуючи ненадання сторонами суду будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних ними обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме в частині скасування постанови серії ЕАК №1824079 від 04 грудня 2019 року. В решті заявлених позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Ковалюка Івана Володимировича, де третьою особою виступає Управління патрульної поліції у Чернівецькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову серії ЕАК №1824079 від 04 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно постанови серії ЕАК №1824079 від 04 грудня 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: