Справа № 420/3141/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3141/19
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

27 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, м. Одеса, 65080 ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції відносно ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, м. Одеса, 65080 ) нарахувати індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2 ) в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, м. Одеса, 65080 ) виплатити індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначав, що з 21.11.1995 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. Наказом ГУМВС України в Одеській області від 04.11.2015 р. №1396 о/с позивач звільнений з 06.11.2015 р. з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114.

07.11.2015 року наказом №122 о/с позивач на підставі його заяви , відповідно до пунктів 9,12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», призначено в порядку пере - атестування та установлення посадового окладу згідно зі штатним розписом на посаду старшого інспектора Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області з присвоєнням спеціального звання - «майор поліції».

26.09.2017 року наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1551 о/с позивач звільнений зі служби в поліції з 29.09.2017 р. за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Підставою для прийняття наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 26.09.2017 року №1551 о/с слугував рапорт позивача від 19.09.2017 року, подання начальника Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.09.2017 року та свідоцтва про хворобу №321/2, видане ВЛК ДУ ТМО МВС України в Одеській області від 17.08.2017 року.

Позивач зазначив, що з метою перевірки правильності нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення під час служби в поліції в період в поліції в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно позивач звернувся 12.12.2018 року до відповідача з запитом на отримання публічної інформації, з метою отримання довідки про розмір та складові грошового забезпечення.

Однак позивач відповіді на запит на отримання публічної інформації від 12.12.2018 року щодо довідки про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення під час служби в поліції в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно не отримав.

З метою отримання інформації щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення під час служби в поліції в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно та у зв`язку з не отримання відповіді на запит від 12.12.2018 року позивач звернувся Голови Національної поліції України.

12.04.2019 року з повторним електронним запитом на отримання публічної інформації, розпорядником якої є Національна поліція України. Листом УФЗБО ГУНП в Одеській області №14/44/зі від 19.04.2019 року позивачу надана відповідь на первісний запит від 12.12.2018 року, в якому зазначено, що індексація грошового забезпечення за період служби з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

22.04.2019 року позивач звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області з електронним зверненням, щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення під час служби в зазначений період.

Листом за підписом начальника відділу внутрішнього аудиту Головного управління Національної поліції в Одеській області за вих. №19/94 від 25.04.2019 року позивачу відмовлено в нарахуванні індексації грошового забезпечення під час служби в поліції в період з 07.11.2015 року по 18.09.2017 року включно.

Даним листом підтверджені правові підстави, щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з посиланням на ч.5 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію», ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та зазначені обставини на підставі чого йому не нараховувалася та не сплачувалась індексація грошового забезпечення.

Таким чином, позивач зазначив, що в день його звільнення зі служби в поліціє, який є останнім днем служби (29.09.2017 року) належна йому індексація грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно під час служби в поліції Головним управлінням Національної поліції в Одеській області йому не нарахована та не сплачена.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просила відмовити, зазначивши, що відділом внутрішнього аудиту було проведено шість аудиторських досліджень за результатами яких складено шість аудиторських звітів в яких було визначено порушення Закону України «Про Національну поліцію» в частині не нарахування і не виплати індексації грошового забезпечення працівникам ГУНП в Одеській області.

За результатами аудиторських досліджень було складено аудиторські звіти, до яких надано рекомендації Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерської звітності, щодо усунень порушень.

ГУНП в Одеській області фінансується з коштів Державного бюджету України. Задля цільового використання бюджетних коштів керівництвом УФЗБО на адресу Національної поліції було направлено листа від 14.04.2017 року №14/1-416.

В листі від 14.04.2017 року №14/1-416 зазначено, що під час проведення аудиту відповідності діяльності підрозділів виникло питання щодо проведення індексації грошового забезпечення поліцейських ГУНП в Одеській області.

26.06.2017 року за №2517/29/2/01-2017 начальником ДФЗБО Національної поліції України була надана відповідь, що на сьогодні у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, відсутня така категорія осіб, як поліцейські.

Національною поліцією України з метою індексації грошового забезпечення поліцейських було розроблено проект постанови «Про внесення змін до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», який погоджено без зауважень заінтересованими органами та направлено до Міністерства юстиції України для проведення експертизи.

18.10.2017 року постановою Кабінету Міністрів України №782 внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, доповнено абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».

Також представник відповідача зазначив, що відділом внутрішнього аудиту 25.04.2019 р. за вих.19/94 на ім`я позивач направлений лист, де роз`яснено, про те що нарахування індексації грошового забезпечення поліцейських було розпочато з жовтня 2017 року, тобто після набрання чинності Постанови №782.

Позивач надав відповідь на відзив в якій зазначив, що відповідач не враховував йому індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно, діяв неправомірно не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції відносно ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно до вимог ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

Позивач з 21.11.1995 р. проходив службу в органах внутрішніх справ України. Наказом ГУМВС України в Одеській області від 04.11.2015 року №1396 о/с позивач звільнений з 06.11.2015 року з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114.

07.11.2015 року наказом №122 о/с позивач відповідно до пунктів 9,12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», призначений в порядку переатестування та установлення посадового окладу згідно зі штатним розписом на посаду старшого інспектора Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області з присвоєнням спеціального звання - «майор поліції».

26.09.2017 року наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1551 о/с позивач звільнений зі служби в поліції з 29.09.2017 року за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Позивач зазначив, що з метою перевірки правильності нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення під час служби в поліції в період в поліції в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно позивач звернувся 12.12.2018 року до відповідача з запитом на отримання публічної інформації, з метою отримання довідки про розмір та складові грошового забезпечення.

Однак позивач відповіді на запит на отримання публічної інформації від 12.12.2018 року щодо довідки про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення під час служби в поліції в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно не отримав.

З метою отримання інформації щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення під час служби в поліції в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно та у зв`язку з не отримання відповіді на запит від 12.12.2018 року позивач звернувся до Голови Національної поліції України.

12.04.2019 року з повторним електронним запитом на отримання публічної інформації, розпорядником якої є Національна поліція України. Листом УФЗБО ГУНП в Одеській області №14/44/зі від 19.04.2019 року позивачу надана відповідь на первісний запит від 12.12.2018 року, в якому зазначено, що індексація грошового забезпечення за період служби з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

22.04.2019 року позивач звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області з електронним зверненням, щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення під час служби в зазначений період.

Листом за підписом начальника відділу внутрішнього аудиту Головного управління Національної поліції в Одеській області за вих. №19/94 від 25.04.2019 року позивачу відмовлено в нарахуванні індексації грошового забезпечення під час служби в поліції в період з 07.11.2015 року по 18.09.2017 року включно.

Даним листом підтверджені правові підстави, щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з посиланням на ч.5 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію», ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та зазначені обставини на підставі чого йому не нараховувалася та не сплачувалась індексація грошового забезпечення.

Суд встановив, що відповідач в день звільнення позивача зі служби в поліціє, належну йому індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно під час служби в поліції не нарахував та не сплатив.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5 ст.94 Закон України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч.6 ст.95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Вказаний порядок регулюється Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», який визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, та Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно - правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 5 Закону №1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно з п.1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до вимог п.6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

В силу п. 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п. 4 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У відповідності до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд також враховує і рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 року № 9-рп/2013, в якому зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по вересень 2017 року, що свідчить про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення.

Таким чином, наявні підстави вважати, що відповідач, відмовивши позивачу у виплаті суми індексації грошового забезпечення, діяв всупереч Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078

Доводи апелянта про те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватись лише з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18 жовтня 2017 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, виплата індексації прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.