Справа № 298/1600/19
Суддя: Лютянська М. С.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/1600/19
Номер провадження 2-а/298/6/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Лютянської М.С.,

при секретарі Келешовчак І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Юрик Марини Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду із позовом до лейтенанта поліції Юрик Марини Володимирівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 27 жовтня 2019 року о 11 год., 00 хв. керуючи автомобілем «Skoda Octavia», номерний знак « НОМЕР_1 » рухався з с. Кинчеш в с. Розівка. Ужгородського району де був зупинений відповідачем. Інспектор патрульної поліції Юрик Марина Володимирівна вказала причиною зупинки вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом без ввімкненого ближнього сипла фар поза населеним пунктом, чим я з її слів порушив вимогу пункту 9.8 Правил дорожнього руху України, з 1 жовтня по 1 травня па всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні. а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Позивач пояснив інспектору, що на автомобілі встановлені денні ходові вогні, які завжди ввімкнені під час руху і які на час зупинки також були ввімкнені тому немає необхідності вмикати додатково ближнє світло фар. Проте інспектор пояснення проігнорувала, не розібралася в обставинах справи, та винесла постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1673950 від 27 жовтня 2019 року та притягнула до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, з накладенням штрафу в сумі 425.00 гривень. Інспектор поліції Юрик М.В. не роз`яснила права передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 55. 56, 59, 63 Конституції України та не надала можливості скористатися своїми правами в тому числі правом на захист. Жодні докази, які б вказували па факт вчинення мною адміністративного правопорушення поліцейська не досліджувала та не надавала для ознайомлення, правопорушення не було зафіксоване в передбачений законодавством спосіб, не було надано можливості подати заперечення та інші докази. З постановою позивач не погоджуюся. Вважає, що користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР України, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР України. Таким чином, водії не можуть бути піддані відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за не ввімкнення за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів або ближнього світла фар, оскільки. їх дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП. відповідно до змісту якої, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження. Проте інспектором поліції окрім вище зазначеної постанови жодних матеріалів складено не було а також розгляду справи про адміністративне правопорушення не проводилося. На підставі наведеного просить визнати дії інспектора поліції Юрик М.В. щодо винесення постанови незаконними та визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ст. 205 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відносно позивача відповідач виніс постанову серії ЕАК №1673950 від 27 жовтня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 ставиться в вину те, що

27 жовтня 2019 року, о 11.02 год., водій керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia», номерний знак « НОМЕР_1 » без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п.п. 9.8 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Цією ж постановою відповідач наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано. Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вимог Правил дорожнього руху не порушував.

Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно ст. 19 ч. 1 п. 1 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як роз`яснює п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст. 77 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч. 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину, в судове засідання відповідач не з`явився і не довів порушення позивачем Правил дорожнього руху України та правомірність прийнятого ним рішення по справі. Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і визнає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню.

З врахуванням того, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Юрик Марини Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1673950 від 27 жовтня 2019 року, винесену інспектором І батальйону 2 роги Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції Юрик Мариною Володимирівною про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

На рішення суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча М.С. Лютянська