Справа № 127/13343/16-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 127/13343/16-а

20 лютого 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В. Матохнюка Д.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

20 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами в порядку ст.361 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить суд:

- скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду по справі № 127/13343/16-а від 20 грудня 2016 року;

- прийняти постанову, якою апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року, - без змін.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, що, на думку ОСОБА_1 , є підставою для перегляду постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду по справі № 127/13343/16-а від 20 грудня 2016 року за виключними обставинами та ухвалення нового судового рішення.

У відзиві відповідач заперечував проти задоволення заяви позивача.

Відповідно до постанови КМ України № 628 від 22.08.2018 року «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» відповідач Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке є правонаступником останнього.

У зв`язку із наведеною реорганізацією Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці судом апеляційної інстанції в порядку ст.52 КАС України здійснено заміну відповідача його правонаступником - ГУ ПФ України у Вінницькій області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з 07.10.2003 року у розмірі 90% суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

29 січня 2016 року позивач звернувся до УПФУ у м. Вінниці із заявою щодо перерахунку пенсії за вислугою років із 01.02.2016 року в розмірі 90% середньомісячного заробітку, який з 01.12.2015 року становив 18430,72 грн.

Листом №34/К-1 від 11 лютого 2016 року відповідач повідомив позивача, що для задоволення заяви від 29.01.2016 року та довідки за №18-1 від 20.01.2016 року виданої прокуратурою Вінницької області, згідно постанови КМ України №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", щодо проведення перерахунку пенсії у розмірі 90% від сум заробітної плати по відповідній посада станом на 01.12.2015 року відсутні законні підстави.

03 червня 2016 року ОСОБА_1 повторно звернувся з заявою до УПФУ у м. Вінниці щодо перерахунку пенсії за вислугою років, призначену у жовтні 2003 року відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у зв`язку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09 грудня 2015 року № 1013 (далі Постанова КМУ № 1013), з врахуванням довідки прокуратури Вінницької області №18/174 від 02.06.2016 року.

Листом управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці від 07 червня 2016 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії обґрунтувавши відмову тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213 від 02.03.2015 з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, у відповідності до Закону України "Про прокуратуру", у зв`язку з чим з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених зазначеним Законом, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погоджуючись з таким рішенням, в червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з адміністративним позовом, в якому просив :

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років і обмеження її розміру та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугою років із середньомісячного заробітку зазначеного у довідці прокуратури Вінницької області від 02.06.2016 № 18/174.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугою років та обмеження її розміру.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням довідки Прокуратури Вінницької області від 02.06.2016 року №18/174 у розмірі 90% місячного заробітку та виплатити йому різницю між фактично отриманою ним та належною до сплати сумою пенсії з 29.01.2016 року.

В іншій частині задоволення позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року за результатами розгляду апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року скасовано, прийнято нову постанову, якою ОСОБА_1 в задоволенні позову до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з набранням чинності 15 липня 2015 року Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII) втратили чинність положення статті 50-1 Закону № 1789-XII щодо перерахунку пенсії працівникам прокуратури.

Закон № 1697-VII не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури. Визначення таких умов та порядку покладено на Кабінет Міністрів України ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, п.13 Розділу ХІІІ Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІI.

Оскільки на момент звернення позивача за перерахунком пенсії Уряд відповідний нормативно-правовий акт не прийняв, а відповідач по справі є територіальним органом виконавчої влади, який керується у своїй діяльності Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою ст.50-1 Закону №1789-XII.

Постановою Верховного Суду від 08 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у цій справі залишено без змін.

Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами встановлені статтею 361 КАС України, відповідно до частини 1 якої судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами пункту 1 частини 5 статті 361 КАС підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII від 13 грудня 2019 року N 7-р(II)/2019 справа N 3-209/2018(2413/18, 2807/19), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційним Судом України в рішенні від 13 грудня 2019 року N 7-р(II)/2019 вказано про втрату чинності положеннями Закону N 1697-VII, з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, та установлено наступний порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Таким чином, саме з 13 грудня 2019 р. втратили чинність положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII зі змінами, згідно із якими повноваження щодо визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури делеговано Кабінету Міністрів України.

Відповідно, саме з 13.12.2019 р., з дня втрати чинності положеннями частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII зі змінами, підлягає застосуванню частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII в первинній редакції: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Оскільки, як на час виникнення спірних правовідносин, звернення позивача до суду, розгляду справи судом першої інстанції, так і станом на дату прийняття Вінницьким апеляційним адміністративним судом постанови від 20 грудня 2016 року, положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, діяли в прийнятій редакції і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України, у суду відсутні підстави вважати рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 виключною обставиною для перегляду постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 у справі № 127/13343/16-а.

Визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не може змінювати правове регулювання правовідносин, оскільки такі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Апеляційний суд зазначає, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого судом при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

При цьому колегія звертає увагу, що наведене не перешкоджає позивачу звернутися до суб`єкта владних повноважень із відповідною заявою про захист його прав на підставі зазначеного Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі № 127/13343/16-а, оскільки рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 не вплинуло на правильність висновків апеляційного суду під час ухвалення постанови про перегляд якої просив заявник.

Крім того, колегія суддів зазначає, відповідно п. 1 ч. 5 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

З матеріалів справи слідує, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, виконавчі листи по справі не видавались, отже, судове рішення не виконувалось, відтак не виникло і обставин для перегляду судового рішення за виключними обставинами відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, доводи заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 у даній справі у зв`язку з виключними обставинами є необґрунтованими, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні такої заяви.

Керуючись ст.ст. 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 24 лютого 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Матохнюк Д.Б.