Справа № 580/3994/19
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року справа № 580/3994/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області в особі Уманської державної податкової інспекції Уманського управління Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області в особі Уманської державної податкової інспекції Уманського управління Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області у вигляді відповіді №980/23-00-52-5130 від 27.11.2019 на заяву від 31.10.2019 року щодо постановки неповнолітньої ОСОБА_2 на податковий облік за раніше встановленими формами;

- визнати протиправною бездіяльність Уманської державної податкової інспекції Уманського управління Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області щодо вказаного у заяві до неї від 31.10.2019 року прохання постановки моєї дитини ОСОБА_2 на податковий облік за раніше встановленими формами.

- зобов`язати Уманську державну податкову інспекцію Уманського управління Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області здійснювати податковий облік моєї дитини ОСОБА_2 за раніше встановленими формами без застосування будь-яких ідентифікаторів, виключно на основі прізвища, ім`я та по батькові, дати та місця народження, місця проживання.

- зобов`язати Уманську державну податкову інспекцію Уманського управління Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області під час подальшого здійснення податкового обліку моєї дитини ОСОБА_2 не вносити інформацію про неї до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків чи до його окремого реєстру та не присвоювати їй будь-якого ідентифікатора, у тому числі на основі серії та номера паспорта.

- зобов`язати Уманську державну податкову інспекцію Уманського управління Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області зробити на 7 або 8, або 9 сторінці паспорта громадянина України неповнолітньої ОСОБА_2 запис наступного змісту «Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора», вказати дату здійснення запису та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що у зв`язку зі своїми релігійними переконаннями позивач та її законний представник звернулися до відповідача із заявою у якій просили здійснювати облік неповнолітньої ОСОБА_2 виключно за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження, проставити у її паспорті відмітку про наявність права вчинення платежів без присутності цифрового кодифікатора - ІНП;серії та номеру паспорту, не вносити про неї інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків чи до його окремого реєстру. Разом із тим, відповідачем повідомлено про те, що відомості щодо неповнолітньої не буде внесено до окремого реєстру Державного реєстру фізичних осіб платників податків, однак внесення до паспорта заявниці запису Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора чинними нормативними документами не передбачена. Позивач та законний представник вказали, що вказана відмова є протиправною, оскільки до набрання чинності Податковим кодексом України, податковий облік здійснювався у відповідності до Закону №320/94-ВР від 22.12.1994р., відповідно до положень якого платник податків мав право на облік за раніше встановленими формами без присвоєння будь-якого ідентифікатора а у відповідності до положень Конституції України, не допускається скасування чи звуження прав особи.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.12.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

10.01.2020р., до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник зазначив, що для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, передбачено їх облік в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, іменем, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки. При цьому законодавством не передбачено можливості ведення обліку фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, виключно за прізвищем, іменем, по батькові, роком народження і місцем реєстрації. Також звернуто увагу, що Норми Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів", які передбачали можливість податкового обліку за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без серії і номера паспорта, втратили чинність із набранням чинності Податковим кодексом України з 1 січня 2011 року. З урахуванням зазначеного, представник вказав на необгрунтованість позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

22.01.2020р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій, серед іншого, вказано, що Закон №320/94-ВР не передбачав, у випадку відмови від ідентифікаційного номера, внесення відомостей про особу до іншого альтернативного реєстру. Вказане право було надано зазначеним законом та не може бути звужене чи скасоване у відповідності до ст. 22 Конституції України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Уманським РВ Управління ДМС України в Черкаській області 29.10.2019р. Місце реєстрації: АДРЕСА_1 . Хмельницького, 135, с. Доброводи (а.с. 30).

31.10.2019р. позивач та її законний представник звернулись до Уманської державної податкової інспекції Уманського управління Головного управління ДПС у Черкаській області із заявою, в якій просили:

- не вносити інформацію про ОСОБА_2 до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків чи до його окремого реєстру та не присвоювати мені будь-якого ідентифікатора, у тому числі на основі серії та номера паспорта;

- здійснювати облік ОСОБА_2 за раніше встановленими формами платників податків без застосування цифрових ідентифікаторів, виключно на основі прізвища, ім`я та по батькові, дати та місця народження, місця проживання;

- внести до паспорта громадянина України на сторінці 7 або 8, або 9 запис наступного змісту «Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора» та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

Головним управлінням Державної податкової служби у Черкаській області листом від 27.11.2019р. №980/23-00-52-5130 на вказану заяву позивача надано відповідь, в якій позивачу повідомлено, що порядок обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори визначається Податковим кодексом України та Положенням про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків. Облік платників податків виключно на основі прізвища, імені, по батькові, дати та місця народження, місця проживання нормативними документами не передбачено.

Враховуючи те, що позивачем не заповнено Повідомлення за формою №1П, інформація про заявника не буде внесена до окремого реєстру Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Стосовно внесення до Вашого паспорта запису «Має право здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора» повідомлено, що діючими нормативними документами така форма запису не передбачена.

Позивач, вважаючи вказану відмову протиправною, звернувся з даним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статтей 35, 67 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. Кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

До 01.01.2011р. діяв Закон України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів» №320/94-ВР від 22.12.1994р. (далі - Закон №320/94-ВР) відповідно до ст. 1 якого для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов`язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Згідно із статтею 5 Закону №320/94-ВР, до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Разом з тим, Закон №320/94-ВР втратив чинність з набранням чинності Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 63.1. ст. 63 Податкового кодексу України (далі ПК України), облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно, п. 63.2 ст. 63 ПК України передбачено, що взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Пунктом 63.3. ст. 63 ПК України визначено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом (пункт 63.5. статті 63 ПК України).

Відповідно до п. 63.6 ст. 63 ПК України, облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 63.7. ст. 63 ПК України визначено, що контролюючий орган зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) у всіх свідоцтвах, довідках, в інших документах або повідомленнях, що видаються платнику податків або надсилаються йому.

Відповідно до п. 63.11., 63.12. ст. 63 ПК України, контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків в Єдиному банку даних про платників податків - юридичних осіб та Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, реєстрі платників податку на додану вартість, реєстрі неприбуткових організацій та інших реєстрах, що формуються та ведуться контролюючими органами згідно з цим Кодексом, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.

Інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних.

Пунктом 70.1 ст. 70 ПК України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.

До Державного реєстру фізичних осіб - платників податків вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

Облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Відповідно до пункту 70.5 ст. 70 ПК України, фізична особа - платник податків незалежно від віку (як резидент, так і нерезидент), для якої раніше не формувалася облікова картка платника податків та яка не включена до Державного реєстру, зобов`язана особисто або через законного представника чи уповноважену особу подати відповідному контролюючому органу облікову картку фізичної особи - платника податків, яка є водночас заявою для реєстрації в Державному реєстрі, та пред`явити документ, що посвідчує особу.

Фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт.

Фізична особа подає облікову картку фізичної особи - платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою, а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, - контролюючому органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об`єкта оподаткування.

Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

Згідно з пунктом 70.9. статті 70 ПК України, за зверненням платника податків, його законного представника або уповноваженої особи контролюючий орган видає документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті.

У такому документі зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Відповідно до п. 70.12 ст. 70 ПК України, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) використовуються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними особами незалежно від організаційно-правових форм, включаючи установи Національного банку України, банки та інші фінансові установи, біржі, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичними особами - підприємцями, а також фізичними особами в усіх документах, які містять інформацію про об`єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків.

Виходячи з аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Податковий кодекс України на відміну від Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів» (який діяв до набрання чинності Податкового кодексу України) не передбачає можливості заборони внесення інформації щодо осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та проставляння у паспортах зазначених осіб відмітки про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Відповідно до п. 1 р. II Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене наказом Міністерства фінансів України 29.09.2017 №822, усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.

Облік фізичних осіб - платників податків ведеться у Державному реєстрі за реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків (до паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта).

Згідно з п.п. 1-4 р. VIII Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати до відповідного контролюючого органу повідомлення за формою № 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред`явити паспорт або документ, на підставі якого оформлюється паспорт вперше. У разі зміни прізвища, імені чи по батькові особа, крім паспорта, пред`являє свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності).

Для заповнення повідомлення використовуються дані паспорта та інших документів, які подаються у разі зміни паспортних даних або оформлення паспорта вперше.

Таким чином, суд вважає за необхідне звернути увагу, що законодавством не передбачено можливості ведення обліку фізичних осіб платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків виключно за прізвищем, ім`ям, по батькові, роком народження і місцем реєстрації. Однак, позивач просить здійснити їх облік як платників податків у спосіб не передбачений ПК України.

Виходячи з аналізу вищевикладеного, суд доходить висновку, що ведення податкового обліку позивача виключно за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без зазначення будь-яких ідентифікаторів, як про це просить позивач , є неможливим, оскільки норми Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів», які передбачали таке право позивачів, втратили чинність із набранням чинності ПК України з 01.01.2011р.

Щодо посилань позивача про неможливість звуження його конституційних прав, наданих Законом України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 7 КАС України визначено, що суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Таким чином виходячи з аналізу вищевикладеного, суд доходить висновку, що наведені норми ПК України діють та у встановленому порядку неконституційними не визнані.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.07.2018р. у справі № 823/198/16, та від 12.12.2019р. № 820/261/16.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З приводу позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача під час подальшого здійснення податкового обліку ОСОБА_2 не вносити інформацію про неї до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків чи до його окремого реєстру та не присвоювати їй будь-якого ідентифікатора, у тому числі на основі серії та номера паспорта, суд зазначає, що предметом захисту, у відповідності до положень КАС України, можуть слугувати лише порушені права, при цьому є неможливим задоволення позовних вимог на майбутнє.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у діях відповідача відсутні ознаки протиправоності, з огляду на що в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 139 вказаного Кодексу, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача, який звільнений від сплати судових витрат не підлягають задоволенню, а відповідач не надав суду доказів понесення судових витрат, підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко