Справа № 465/4803/18
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

07.02.2020 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В. Я.

за участі секретаря судового засідання Левицького М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу у порядку спрощеного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови № 438 від 26.07.2018,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради щодо скасування постанови про адміністративне стягнення та поновлення строку на оскарження.

Позовну заяву мотивує тим, що 26 липня 2018 року адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради було винесено постанову № 438 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 850 грн. за не укладання угоди з перевізником на вивіз та утилізацію твердих побутових відходів з приміщень магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що в будинку АДРЕСА_1 вищевказаною постановою позивач не погоджується та вважає таку протиправною, виходячи з наступного. Всупереч ст.268 КУпАП, позивача жодним чином належно не було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а також такий розгляд відбувався у його відсутності. Крім того, позивач гіпотетично не мав права укладати договорів від імені ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1», оскільки ОСОБА_1 не є ні службовою особою ні керівником ПП «ІНФОРМАЦІЯ_1». Позивач також зазначає, що пропустив строк оскарження постанови із поважних причин, оскільки отримав таку лише 01.08.2018 простою кореспонденцією. Просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

З`ясовано, що відповідач будучи належним чином повідомлений про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позов до суду не подав.

Судовий розгляд здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Згідно з ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного тексту судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради було винесено постанову № 438 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 850 грн. за не укладання угоди з перевізником на вивіз та утилізацію твердих побутових відходів з приміщень магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що в будинку АДРЕСА_1 (аркуш справи 4).

Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відмови від отримання другого примірника протоколу порушником, другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення вручається у присутності свідків, про що у ньому робиться відповідний запис.

Відповідно до п. 44 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання встановлення відповідно до законодавства правил благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 140 Конституції України, визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення лише в межах Конституції і законів України.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи «місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У статті 72 КАС України, вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Постанови адміністративної комісії по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті міський, міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях КУпАП, визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів у справі про адміністративне правопорушення на підставі, яких була винесена оскаржувана постанова. Більше того в матеріалах справи відсутній протокол про адміністративне правопорушення, який мав складатися згідно ст. 254 КУпАП.

Таким чином, вина позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, не доведена, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає достовірними обставини, повідомлені позивачем і які жодним чином не спростовані відповідачем.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації № R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, оцінивши всі зібрані по справі докази, враховуючи обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити суду правомірність прийнятого ним рішення, вчинених дії чи бездіяльності, суд приходить до висновку про протиправність постанови про адміністративне правопорушення. З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Крім того, перед судом доведено поважність причин пропуску строку на оскарження вищевказаної постанови.

На підставі наведеного, керуючись, статтями 9, 72, 77, 241, 286 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на оскарження постанови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 438 від 26.07.2018.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови № 438 від 26.07.2018 - задовольнити.

Постанову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 438 від 26.07.2018 про притягнення до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В. Кузь