Справа № 1.380.2019.004212
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2020-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.004212 пров. № 857/13476/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року (суддя- Кухар Н.А., ухвалене в м. Львові о 11:20, повний текст складено 02.12.2019) у справі № 1.380.2019.004212 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Максіфуд Україна» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Максіфуд Україна» звернулося в суд з позовом до Львівської митниці ДФС, у якому, із врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209180/2019/00646; №UA209180/2019/00647; №UA209180/2019/00662; UA209180/2019/00757; №UA209180/2019/00751; №UA209180/2019/00748.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року стягнуто з Львівської митниці ДФС (79000, вул. Костюшка, 1 м. Львів, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Максіфуд Україна" (м. Львів, вул. Тернопільська, 15, м. Львів, ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот ) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач - Галицька митниця Держмитслужби, подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції положення ч.5 ст. 134 КАС України, вказує на неповне з`ясування обставин справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні вимог заяви ТзОВ «Максіфуд Україна» - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт вважає недоцільним надання такої послуги як підготовка та подання заяви про долучення доказів у справі № 1.380.2019.004212, завірення копій доданих документів, формування пакету документів для суду і відповідача, оскільки під час підготовки адміністративного позову, та відповідно підготовки додатків до позову, такі повинні були бути подані до суду разом з адміністративним позовом. Таким чином, надання даної послуги дублюється із послугою наданою 09.08.2019 року як підготовка додатків до позову, а саме їх систематизація, перевірка та копіювання.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні вимог заяви ТзОВ «Максіфуд Україна» відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в задоволені апеляційної скарги, а оскаржуване додаткове судове рішення залишити без змін.

Протокольною ухвалою суду від 03.02.2020 року проведено заміну відповідача Львівської митниці ДФС на процесуального правонаступника Галицьку митницю Держмитслужби.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Норми ч. 3 статті 134 КАС України встановлюють, що для цілей розподілу судових витрат, враховуються: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача на підтвердження понесених витрат ТзОВ «Максіфуд Україна» надано суду такі документи: договір про надання правової (професійної) допомоги від 02.08.2019 року; детальний опис судових витрат, понесених позивачем; копія рахунку № 18 від 02.09.2019; копія акту прийому передачі № 18 від 02.09.2019 року; копія платіжного доручення № 830 від 17.09.2019 року; копія рахунку № 26 від 30.09.2019 року; копія акту прийому передачі № 26 від 01.01.2019 року; копія платіжного доручення № 896 від 21.10.2019 року; копія рахунку № 46 від 01.11.2019 року; копія акту прийому передачі № 46 від 01.11.2019 року; засвідчена копія рахунку № 59 від 08.11.2019 року; копія платіжного доручення № 937 від 08.11.2019 року; копія платіжного доручення № 937 від 08.11.2019 року.

Із поданих представником позивача документів, розмір судових витрат ТзОВ «Максіфуд Україна» за надання правової (правничої) допомоги у цій справі становить 9500,00грн.

Оскільки надані ТзОВ «Максіфуд Україна» підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем витрат на правничу допомогу, такі документи судом першої інстанції правильно оцінені як належні та достатні.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно із правою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, на підтвердження наведених обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не подавав до суду першої інстанції заяв про зменшення розміру судових витрат.

Частиною 1ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що понесені ТзОВ «Максіфуд Україна» судові витрати підлягають відшкодуванню.

Разом з тим, слід зазначити, що Верховний Суд у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача, а доводи апелянта не спростовують висновків суду з вищенаведених мотивів.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.004212 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 21.02.2020 року.