Справа № 1.380.2019.006738
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006738
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Грень Н.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Редкевич О.Р.,

представника позивача Масляного Ю.А.,

представника відповідача Болотіна М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

13.12.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області: податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 № 510-13; податкове повідомлення-рішення від 12.11.2018 № 0003556- 5713-1312; податкове повідомлення-рішення від 19.03.2019 № 0-1312; податкове повідомлення-рішення від 19.03.2019 № 0-1312;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості) на будівлю торговельну - нежитлову будівлю загальною площею 335,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 - за 2016 рік, 2018 рік та нежиле приміщення загальною площею 31,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 - за 2018 рік, виходячи зі ставок податку для будівель торгівлі, що встановлені рішенням Трускавецької міської ради Львівської області № 89 від 11 лютого 2016 року "Про внесення змін до рішення Трускавецької міської ради № 789 від 30.01.2015 року "Про встановлення місцевих податків та зборів на території м.Трускавця" та рішенням Трускавецької міської ради Львівської області № 436 від 02 березня 2017 року "Про внесення змін до рішення Трускавецької міської ради № 789 від 30.01.2015 року "Про встановлення місцевих податків та зборів на території м.Трускавця", а також зобов`язати в подальшому здійснювати нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості) щодо вказаних об`єктів, виходячи зі ставок податку для будівель торговельних.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при визначенні відповідачем суми податкового зобов`язання за 2016, 2017, 2018 роки невірно застосовано ставку податку та безпідставно віднесено належні позивачу бідівлі-торгівельні до інших будівель. Окрім того, податкове повідомлення рішення за податковий період -2017 рік, винесено із порушенням строку, а саме 21.12.2018, в той час як граничним строком винесення було 01.07.2018.

Відповідач позов не визнав, 13.01.2020 долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та наданого позивачем свідоцтва на право власності від 14.10.2011 року № НОМЕР_3 серія САЕ на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 335,2кв.м.: тип об`єкта - нежитлова будівля, опис об`єкта - нежитлова будівля. Оскільки, у вище вказаних рішеннях по типу об`єкта-нежитлова будівля не передбачено конкретної ставки податку, отже дані об`єкти відносяться до інших будівель підпункту "г", тому нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 335,2кв.м. здійснювалось із застосуванням ставки 3% за 2016 рік (1378 х 3% = 41,34 грн. за 1 м.кв.) та 1,5% (3200 х 1,5% =48,00 грн. за 1 м.кв.) за 2017 рік, де 1378- мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2016 року, 3200- мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2017 року. Щодо аргументів позивача про те, що оскаржувані податкові повідомлення- рішення прийняті 29.11.2018 та надіслані після 1 липня року, що настає за базовим податковим (завітним) періодом (роком), тобто з порушенням встановлених підпунктом 266,7.2. пункту 266.7. статті 266 ПК України строків, то відповідач зазначив, що визначене контролюючим органом податкове зобов`язання слід сплатити протягом 60 днів з дня вручення рішення, тому у випадку невчасного надіслання рішення це має наслідком відстрочення сплати податкових зобов`язань, також звільнення від відповідальності (штраф, пеня) за несвоєчасну сплату податку, як це передбачає пп. 266.10.2 ст. 2 України; водночас ця обставина не звільняє платника податку від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного у рішенні.

Позивач 23.01.2020 подав до суду відповідь на відзив на адміністративний позов, в якій зазначив, що визначення належності об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, від якого залежить ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі. В Розділі І (Вступ) ДК 018-2000 вказано, що будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (комбіноване житло, готель і контора), повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення. Головне призначення повинно бути визначене таким чином:

1) обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі в складі повної загальної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання;

2) надалі будівля класифікується за методом «зверху-вниз». Будівлю спершу відносять до розділу (один розряд коду), що охоплює всю чи більшу частку всієї її загальної площі. Далі їх відносять до відносять до підрозділу (два розряди коду) - житлові будівлі, нежитлові будівлі за найбільшою питомою вагою площі в цій будівлі. Наступним кроком визначається група (три розряди коду) за найбільшою часткою всієї загальної площі в межах підрозділу. Нарешті, вибирається належність будівлі до класу (чотири розряди коду) за найбільшою часткою всієї загальної площі у межах групи.

Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 14.09.2011 р. № ЛВ4, найменування закінченого будівництвом об`єкта - реконструкція існуючих магазинів на АДРЕСА_1 та 6 в м. Трускавець Львівської області. Код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 - 1230.1.

Головне призначення (тип) об`єкта нерухомого майна, визначене за функціональним призначенням нежитлових приміщень згідно експлікації технічного паспорту за Методикою Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року № 507 (ДК 018-2000).

Позивач зазначив, що подав документи, які підтверджують, що за всіма своїми характеристиками належна позивачу на праві власності нежитлова будівля загальною площею 335,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення загальною площею 31,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 за своїми функціональними призначеннями є торговельними об`єктами. Натомість, відповідачем не взято до уваги докази, які були надані позивачем для проведення перерахунку сум податку, відтак відповідач безпідставно стверджує, що вказані об`єкти відносяться до класу інших будівель.

Ухвалою судді від 18.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні, що відбулось 16.02.2020 замінено відповідача у справі Головне управління ДФС у Львівській області на Головне управління ДПС у Львівській області.

Ухвалою від 30.01.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні такого відмовити.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив наступне.

ОСОБА_1 , є власником об`єктів нежитлової нерухомості, а саме:

- нежитлового приміщення загальною площею 31,4 кв.м.; торговий павільйон, 2А, за адресою: АДРЕСА_2 (свідоцтво про право власності САВ № НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 05.03.2008);

- нежитлової будівлі загальною площею 335,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності САЕ № НОМЕР_3, видане виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 14.10.2011),

Головним управлінням ДФС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення, якими відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 № 510-13 за 2016 рік - у розмірі 13857,17 грн ;

- податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 № 511-13 за 2016 рік- у розмірі 1298,08 грн,-;

- податкове повідомлення-рішення від 12.11.2018 № 0-1312 за 2017 рік- у розмірі 16089,60 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 19.03.2019 №0-1312 за 2018 рік- у розмірі 1753,53 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 19.03.2019 №0-1312 за 2018 рік- у розмірі 18719,24 грн

Не погодившись із зазначеними податковими-повідомленнями рішеннями, позивач звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування та повернення в разі переплати, права та обов`язки платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкти оподаткування, базу оподаткування, а також пільги із сплати цього податку визначено ст. 266 ПК України.

Згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до « 01» липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

У пп. 266.6.1. п. 266.6. ст. 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку обов`язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Згідно п. 8.3 ст. 8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.

Згідно п. 265.1 ст. 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1.5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на « 01» січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Трускавецькою міською радою були прийняті рішення про встановлення на території міста Трускавця ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Судом встановлено, що Рішенням Трускавецької міської ради Львівської області № 789 від 30.01.2015 «Про встановлення місцевих податків та зборів на території м. Трускавця» затверджено розміри місцевих податків і зборів згідно з додатком 1, зокрема, розміри податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості) для фізичних та юридичних осіб.

Рішенням Трускавецької міської ради Львівської області № 89 від 11.02.2016 «Про внесення змін до рішення Трускавецької міської ради № 789 від 30.01.2015 «Про встановлення місцевих податків та зборів на території м. Трускавця», внесено зміни у Додаток №1 до рішення Трускавецької міської ради Львівської області № 789 від 30.01.2015, а саме п. 3.2 Додатку 1 викладено в іншій редакції. Рішення вступило в дію з 01.01.2016.

Так, відповідно до п. 3.2. Додатку 1 до Рішення Трускавецької міської ради Львівської області від 11.02.2016 «Про внесення змін до рішення Трускавецької міської від 30.01.2015 року «Про встановлення місцевих податків та зборів на м.Трускавця», розмір податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості) для фізичних осіб на будівлі торгівельні становить: 0,7 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 01.01.2016 розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн.

Надалі, рішенням Трускавецької міської ради Львівської області № 436 від 02.03.2017 «Про внесення змін до рішення Трускавецької міської ради № 789 від 30.01.2015 «Про встановлення місцевих податків та зборів на території м.Трускавця», внесено зміни у Додаток №1 до рішення Трускавецької міської ради Львівської області № 789 від 30.01.2015, а саме п. 3.2 Додатку 1 викладено в іншій редакції: розмір податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості) для фізичних осіб на будівлі торгівельні становив: 0,4 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року. Рішення вступило в дію з 01.01.2017.

Станом на 01.01.2017 розмір мінімальної заробітної плати становив 3200,00 грн.

Станом на 01.01.2018 розмір мінімальної заробітної плати становив 3723,00 грн.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення, якими визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- за 2016 рік- у розмірі 13857,17 грн,- податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 року № 510-13;

- за 2016 рік- у розмірі 1298,08 грн,- податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 року № 511-13;

за 2017 рік- у розмірі 16089,60 грн.- податкове повідомлення-рішення від 12.11.2018 року № 0-1312;

- за 2018 рік- у розмірі 1753,53 грн.- податкове повідомлення-рішення від 19.03.2019 року №0-1312;

- за 2018 рік- у розмірі 18719,24 грн.- податкове повідомлення-рішення від 19.03.2019 року №0-1312.

Вказаними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючого органу позивачеві визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 рік, 2017 рік та 2018 рік, виходячи із максимальної ставки податку - 3 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, замість 0,7 %- за 2016 рік; 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, замість 0,4 %- за 2017 рік та за 201 8 рік відповідно.

Також, судом встановлено, що позивач звертався до Трускавецького відділення Дрогобицького управління ГУ ДФС у Львівській області зі скаргою вх.01.03.2019 №32919/10 .В свою чергу, листом Дрогобицького управління ГУ ДФС у Львівській області від 22.03.2019 №15709/10/57.13-10 повідомлено, що контролюючим органом зроблено перерахунок за 2016 та 2017 роки по нежитловому приміщенню загальною площею 31,4 кв. м, яке знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вулиця Стебницька, 236, корпус. 5 та самостійно скасовано податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 року № 511-13, яким визначено податкове зобов`язання за 2016 рік- на суму 1298,08 грн.

Так, суд зазначає, що при класифікації будівель та споруд слід керуватися Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року № 507, надалі також - «Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000».

До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та ін. (розділ 1 Державного класифікатора).

При цьому, визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

ДК 018-2000 використовується для визначення статусу нежитлового приміщення, від якого залежить ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації на об`єкт нерухомого майна.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить таке нерухоме майно:

- нежитлове приміщення загальною площею 31,4 кв.м.; торговий павільйон, АДРЕСА_2 (свідоцтво про право власності САВ № НОМЕР_1, видане виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 05.03.2008);

- нежитлова будівля загальною площею 335,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності САЕ № НОМЕР_3, видане виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 14.10.2011).

Судом встановлено, що 12.02.1999 між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством фірмою «Надія» укладено договір купівлі-продажу павільйону площею 55 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

З метою обслуговування павільйону, позивачем придбано земельну ділянку загальною площею 0,0147 га, що розташована на території Трускавецької міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом укладення 15.09.2000 з Трускавецькою міською радою договору купівлі-продажу земельної ділянки.

На підставі державного акта на право власності на землю серії ЛВ № 030218 від 07.08.2001, ОСОБА_1 належить земельна ділянка несільськогосподарського призначення площею 0,0147 га, що розташована у АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - обслуговування павільйону.

Надалі, 28.02.2007 рішенням Виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 47 «Про надання дозволу на будівництво» ОСОБА_1 надано дозвіл на реконструкцію торгового павільйону на приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 14.09.2011 № ЛВ4, найменування закінченого будівництвом об`єкта - реконструкція існуючих магазинів на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 . Код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 - 1230.1.

Отже, нежитлова будівля загальною площею 335,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, та згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, належить до класу «Будівлі торговельні» (1230), підкласу «Торгові центри, універмаги, магазини» (1230.1).

Окрім того, Клас 1230 згідно ДК 018-2000 включає в себе також торгові павільйони в т. ч. нежитлове приміщення загальною площею 31,4 кв.м.; торговий павільйон, 2А, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .)

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 11.10.2011 року № 296 «Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна», оформлено право власності на реконструкцію існуючих магазинів по АДРЕСА_1 та 6 а загальною площею -787,6 м.кв. на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_2 - 452,4 м.кв. по АДРЕСА_4 ; ОСОБА_1 - 335,2 м.кв. по АДРЕСА_1 та доручено Дрогобицькому ДП МБТІ і ЕО підготувати і видати свідоцтво про право власності згідно п. 1 даного рішення.

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.10.2011 серії САЕ № НОМЕР_3, виданого Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлова будівля загальною площею 335,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу 167050028, актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 115; будівля, нежитлова, загальна площа 335,2 кв.м., опис: нежитлова будівля (торговий центр), літ. «А2», адреса: АДРЕСА_1.

Отже, судом встановлено, що належні позивачу на праві власності нежтлове приміщення загальною площею 31,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ; торговий павільйон, 2А та нежитлова будівля загальною площею 335,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за своїм функціональним призначенням є торговельними об`єктами, про що свідчить свідоцтво про право власності на дані об`єкти, технічний паспорт на громадський будинок (торговий центр) з господарськими (допоміжними будівлями) та спорудами (в т.ч. експлікацією приміщень громадського будинку нежитлова будівля (торговий центр), літера «А2», в якій зазначено, що переважна більшість приміщень будинку за призначенням є торговими залами) від 06.05.2019, декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 14.09.2011 № ЛВ4, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу 167050028.

Таким чином, розмір податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості) для фізичної особи ОСОБА_1 на будівлю торгівельну - нежитлову будівлю загальною площею 335,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлове приміщення загальною площею 31,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 мав становити: за 2016 рік - 0,7%; за 2017 рік - 0,4% та за 2018 рік 0,4%, а саме:

- на будівлю торгівельну - нежитлову будівлю загальною площею 335,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за 2016 рік - 3233,34 грн. (0,7% х 1378,00 =9,64 х 335,2= 3233,34); за 2017 рік - 4290,56 грн. (0,4% х 3200,00 =12,8 х 335,2= 4290,56), за 2018 рік - 4991,80 грн. (0,4% х 3723,00 =14,89 х 335,2= 4991,80).

- на будівлю торгівельну - нежитлове приміщення загальною площею 31,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 : за 2016 рік - 302,88 грн. (0,7% х 1378,00 =9,64 х 31,4= 302,88); за 2017 рік - 401,92 грн. (0,4% х 3200,00 =12,8x31,4= 401,92) та за 2018 рік - 467,61 грн. (0,4% х 3723,00 =14,89 х 31,4= 467,61).

Всупереч вказаному, контролюючим органом визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 рік, 2017 рік та 2018 рік, виходячи із максимальної ставки податку - 3 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, замість 0,7 %- за 2016 рік; 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, замість 0,4 %- за 2017 рік та за 2018 рік відповідно.

Окрім того, щодо податкового повідомлення -рішення Головним управлінням ДФС у Львівській області №0-1312 за податковий період - 2017 рік від 12.11.2018, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 16089,60 грн, то суд зазначає, що відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платники податки контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, граничним строком для винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за 2017 рік було - 01.07.2018, в свою чергу, оскаржене податкове повідомлення-рішення сформоване лише 12.11.2018, та направлено позивачу 21.12.2018, що не узгоджується з приписами пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 29.01.2019 року у справі № 817/213/16.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Серков проти України» та «Щокін проти України» було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

Так, у справі «Щокін проти України» (рішення від 14.10.2010 року) та у справі «Серков проти України» (рішення від 07.07.2011 року) Європейський Суд з прав людини дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, по-перше, у зв`язку з тим, що відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та. відповідно, не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини та наведені вище норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Львівській області № 510-13 від 31.03.2017; № 0003556- 5713-1312 від 12.11.2018; № 0-1312 від 19.03.2019; № 0-1312 від 19.03.2019.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості) на будівлю торговельну - нежитлову будівлю загальною площею 335,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 - за 2016 рік, 2018 рік та нежиле приміщення загальною площею 31,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 - за 2018 рік, виходячи зі ставок податку для будівель торгівлі, що встановлені рішенням Трускавецької міської ради Львівської області № 89 від 11 лютого 2016 року "Про внесення змін до рішення Трускавецької міської ради № 789 від 30.01.2015 року "Про встановлення місцевих податків та зборів на території м.Трускавця" та рішенням Трускавецької міської ради Львівської області № 436 від 02 березня 2017 року "Про внесення змін до рішення Трускавецької міської ради № 789 від 30.01.2015 року "Про встановлення місцевих податків та зборів на території м.Трускавця", то такі заявлені позивачем передчасно, оскільки скасування судом податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Львівській області № 510-13 від 31.03.2017; № 0003556- 5713-1312 від 12.11.2018; № 0-1312 від 19.03.2019; № 0-1312 від 19.03.2019 матиме своїм наслідком перерахунок розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості) на будівлю торговельну - нежитлову будівлю загальною площею 335,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 - за 2016 рік, 2018 рік та нежиле приміщення загальною площею 31,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 - за 2018 рік, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про зобов`язання в подальшому здійснювати нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості) виходячи зі ставок податку для будівель торговельних, то така задоволенню не підлягає, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права матиме на меті втручання у дискреційні повноваження відповідача у справі.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області: № 510-13 від 31.03.2017; № 0003556- 5713-1312 від 12.11.2018; № 0-1312 від 19.03.2019; № 0-1312 від 19.03.2019;

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 місце реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Грень Н.М.

Повне рішення суду складене та підписане 21.02.2020.