Справа № 640/1939/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 лютого 2020 року м. Київ № 640/1939/20

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Артем-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови ОСОБА_1 у відшкодуванні коштів за вкладом у АТ "Артем-Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) від 14.11.2016 № 90.00.006986, згідно якого ОСОБА_1 відкрито вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 ;

зобов"язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Артем-Банк" Шевченка А.М. включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у АТ "Артем-Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) від 14.11.2016 №№ 90.00.006986, згідно якого ОСОБА_1 відкрито вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 ;

зобов"язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Артем-Банк" Шевченка А.М. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "Артем-Банк" за договором банківського вкладу /(депозиту) від 14.11.2016 №№ 90.00.006986, згідно якого ОСОБА_1 відкрито вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 ;

зобов"язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) від 14.11.2016 №№ 90.00.006986, згідно якого ОСОБА_1 відкрито вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 31.01.2020 позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження своєї позиції.

На виконання ухвали суду позивачем подано пояснення щодо строків звернення до суду, в яких позивач вказала, що про початок процедури ліквідації ПАТ "Артем-Банк" їй стало відомо 25.11.2016, коли їй не було повернуто суму вкладу (депозиту) "Щаслива Дюжина" № 90.00.006986. При цьому, позивач зазначила, що протягом трьох років вона слідкувала за інформацією, яка публікувалася на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, декілька разів зверталась до банків-агентів, але їй в усній формі повідомляли, що її даних в системі немає. В подальшому, 27.11.2019 вона звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зважаючи на те, що термін дії ліквідації банку закінчувався, проте вона кошти не отримала. Після отримання відмови Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виплати гарантованої суми вкладу викладеної у листі від 23.12.2019, вона звернулась до суду в межах шестимісячного строку.

Суд критично ставиться до вказаних пояснень позивача щодо дотримання строків звернення до суду, оскільки позивачем не наведено обставин неможливості з поважних причин звернутися до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Артем-Банк" та до суду в 2016-2017 роках з дотриманням вимог Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, несвоєчасне звернення позивача до суду зумовлене пасивною поведінкою позивача.

Як встановлено судом, позивач звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виплати їй гарантованої суми вклади після розміщення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб повідомлення про завершення виплати гарантованих сум відшкодування коштів вкладникам Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк».

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

При цьому, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Згідно з частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З урахуванням наведеного та враховуючи ненадання позивачем заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із наданням доказів поважності причин пропуску такого строку, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись п. 9 ч. 3 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути.

Відповідно до частини сьомої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Згідно зі статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева