Справа № 1.380.2019.005354
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.005354
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Єрофеєва С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними і скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності ,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3,), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 42 від 10.07.2019 року у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП у званні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , у формі накладення суворої догани;

- визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 564 від 14.08.2019 року у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП у званні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , у формі попередження про неповну службову відповідність;

- витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , на розрахунковий рахунок 5167 4999 9917 6722 «Ощадбанк»;

- судовий збір у разі його справляння з позивача, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , на розрахунковий рахунок 5167 НОМЕР_1 9917 6722 «Ощадбанк».

Підставою для звернення до суду з цим позовом слугувала незгода позивача з наказом відповідача № 42 від 10.07.2019 у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП у званні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , у формі накладення суворої догани та наказом Департаменту патрульної поліції № 564 від 14.08.2019 року у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП у званні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , у формі попередження про неповну службову відповідність. Щодо оскаржуваного наказу № 42 позивач стверджує, що дії позивача в частині здійснення поліцейського піклування щодо пасажира зупиненого т/з вживались для проведення потенційних негативних наслідків щодо незаконного заволодіння відчиненим транспортним засобом та можливого викрадення речей з автомобіля, з огляду на сп`яніння пасажира, не може бути розцінено в якості обшуку т/з, а відтак не становить собою протиправного діяння. Щодо відсутності складеного протоколу затримання гр. ОСОБА_2 , з огляду на її доставлення в відділення поліції іншим нарядом поліції, не може бути поставлено в вину позивачеві через наявність інших уповноважених на складання таких документів працівників поліції, які здійснювали доставлення та оформлення особи водія. Вказує на те, що у цей час перебувала не у відділеннях поліції, а на місці зупинки т/з для превенції потенційних правопорушень, про які йшлось вище, тобто виконувала безпосередні правоохоронні функції, тому протокол адміністративного затримання та інші адміністративні матеріали щодо ОСОБА_2 , не складала. Позивач стверджує, що в оскаржуваному наказі № 564 вказівки на норми законодавства, порушення яких начебто ставиться в вину позивачеві, носять загальний декларативний характер, відтак жодної

деталізації та прив`язки до об`єктивних ознак ймовірного дисциплінарного проступку не містять. На думку позивача оскаржуваний наказ містить лише оцінювальні твердження. Водночас у ньому відсутні обов`язкові елементи: мотив, мета вчинення правопорушення, наслідки дисциплінарного правопорушення (шкода), протиправні дії чи бездіяльність, форма вини, попередня характеристика особи правопорушення.

Крім цього, позивач покликається на порушення граничних строків проведення службового розслідування та на те, що не було надано жодного доказу існування наказів про продовження граничного місячного строку для проведення розслідування за обома епізодами.

Позивач вважає такі накази протиправними та з метою відновлення порушених прав, позивач звернулася до суду з означеним позовом.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання у справі.

Протокольною ухвалою від 03 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених у позовній заяві та з урахуванням відповіді на відзив.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву (вх. № 43556 від 21.11.2019), де на спростування аргументів позивача, зазначено, що ч.1 ст.22 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному ( у період тимчасової непрацездатності). Відповідно до довідок про тимчасову непридатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України позивач перебувала на лікарняному в наступні періоди з 17.07.2019 року по 26.07.2019, з 29.07.2019 по 31.07.2019 р. В період з 02.08.2019 по 01.09.2019 ОСОБА_1 , перебувала у щорічній основній відпустці (без врахування 1 святкового дня), тобто фактично по 02.09.2019 . Також позивач перебувала на лікарняному з 03.09.2019 року по 12.09.2019 та з 13.09.2019 по 16.09.2019. Вказують, що позивач отримала накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності 10.10.2019, а період перебування на лікарняному та у відпустці не застосовується до періоду виконання дисциплінарного стягнення, відповідачем дотримано місячний строк на його виконання. Зазначають, що у висновку службового розслідування призначеного на підставі наказу УПП у Львівській області ДПП №68 від 17.05.2019 зазначено, що 08.02.2019 під час виконання службових обов`язків заступник командира роти №1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , допустила порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності контролю, як керівника, за дотриманням службової дисципліни підлеглим, невжитті заходів щодо припинення такого порушення, вчиненні дій які суперечать вимогам проведенню поверхневої перевірки транспортного засобу, а також невиконанні вимог щодо провадження адміністративного затримання громадянки ОСОБА_2 . Вказано про те, що вчинення дисциплінарного проступку інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 , під час виконання службових обов`язків та в присутності керівника. А саме: заступника командира роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , свідчать про недостатній професіоналізм останньої як керівника, відсутність належного контролю за дотриманням службової дисципліни підпорядкованим особовим складом та недостатньому проведенні профілактичної роботи із зміцнення службової дисципліни та запобіганню вчинення підлеглим правопорушень. Також було встановлено, що 04.03.2019 о 00:42:27 год. ОСОБА_1 під час несення служби та безпосереднього виконання службових обов`язків спілкуючись у телефонному режимі із громадянином , як працівник поліції, не назвала свого прізвища, натомість назвалась вигаданим ім`ям та по батькові.

Стосовно строків проведення службового розслідування представник відповідача зазначає, що службові розслідування проведено в законний спосіб із дотриманням термінів визначених чинним законодавством, оскільки наказ УПП у Львівській області ДПП про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії № 68 виданий 17.05.2019. 13.06.2019 видано наказ УПП у Львівській області ДПП №28 про продовження строку проведення службового розслідування. Висновок службового розслідування від 08.07.2019 затверджений начальником УПП у Львівській області ДПП від 08.07.2019 року. Наказ УПП у Львівській області ДПП про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії № 71 виданий 27.05.2019 року. 19.06.2019 року видано наказ УПП у Львівській області ДПП № 24 про продовження строку проведення службового розслідування. Висновок службового розслідування від 08.07.2019 року затверджений начальником УПП у Львівській області ДПП 25.07.2019 року.

Відтак, представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

12.03.2019 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до Начальника Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Пилипенко Р.О., в якій просила:

провести службове розслідування за фактом негідної поведінки, яка порочить звання поліцейського інспектора взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_3 , зафіксованої на відео, що додається;

відсторонити поліцейського інспектора взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Львівській області ДПП Перетятька Андрія Ярославовича від виконання службових обов`язків (посади) на час проведення службового розслідування;

за наслідками службового розслідування, застосувати до інспектора взводу і роти 1 батальйону УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції. (а.с. 59-62).

17.05.2019 наказом Департаменту патрульної поліції у Львівській області №68 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію за фактом можливого порушення службової дисципліни заступником командира роти № 1 батальйону №1 управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 Анною ОСОБА_5 та інспектором взводу № 1 роти №1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Перетятком Андрієм Ярославовичем, що виразилось у неналежному виконанні під час службової дисципліни вимог чинного законодавства України, а також порушенні прав і законних інтересів громадянки ОСОБА_2 , 08.02.2019 року.

13.06.2019 наказом Департаменту патрульної поліції у Львівській області № 23 було продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції від 17.05.2019 року № 68 на один місяць.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 08.07.2019, затверджений начальником управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Пилипенком Р.О. (а.с.75- 87).

Відповідно до вищезазначеного Висновку у ході службового розслідування встановлено наступне.

За фактами, викладеними у заявах громадянки ОСОБА_2 в УПП у Львівській області ДПП проведено перевірку за результатами якої прийнято рішення про ініціювати проведення службового розслідування, оскільки у діях працівників УПП у Львівській області ДПП встановлено можливі ознаки дисциплінарних проступків, які виразились у недотриманні вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 2016 № 1179 лейтенантом поліції ОСОБА_3 , а також недотриманні вимог частини п`ятої, шостої статті 34 Закону України «Про Національну поліцію», невжитті жодних заходів, з метою припинення ; порушення службової дисципліни лейтенантом поліції ОСОБА_3 та невиконанні вимог щодо провадження адміністративного затримання громадянки ОСОБА_2 , лейтенантом поліції Мороз Анною Володимирівною. Опитаний у ході проведення службового розслідування інспектор взводу лоти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП лейтенант поліції Перетятко Андрій Ярославович, із пояснення з якого встановлено, що 08.02.2019 на проспекті Шевченка, що Львові, лейтенантом поліції ОСОБА_3 та лейтенантом поліції Мороз А.В., які перебували у складі екіпажі «ОМЕГА - 0151» було зупинено автомобіль марки «MERSEDES BENZ S400», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в темну пору доби без ввімкнених фар ближнього світла. Також встановлено, що за кермом автомобіля перебувала особа жіночої яка відмовлялась повідомляти працівникам поліції своє прізвище та ім`я, а також зазначала, що документів, які б засвідчували її особу, при собі не має. Разом з ти встановлено, що у вищезазначеному автомобілі також знаходились пасажири, особи чоловічої статті, які повідомляли, що з дівчиною вони не знайомі і не знають чому вона керує транспортним засобом, який їй не належить. Окрім цього встановлено, що з метою встановлення особи водія вищевказану особу було запрошено до Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області - Галицький ВП ГУ НП у Львівській області), поліцейський екіпажу «Омега 0103», на що водій ( ОСОБА_2 , 02.08.1997) не заперечувала. Спецзасоби не застосовувалися, протокол про адміністративне затримання не складався. Також з наданого лейтенантом поліції ОСОБА_3 пояснення встановлено, що в приміщенні Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, громадянка ОСОБА_2 поводилась зухвало, погрожувала лейтенанту поліції ОСОБА_3 звільненням та мала намір запалити цигарку, на зауважения не реагувала. Натомість використовуючи моменти коли портативні відео реєстратори були вимкненні неврологічно деморалізовувала та вчиняла психологічний тиск відносно поліцейського, у зв`язку із чим лейтенант поліції ОСОБА_3 не витримав та зірвався. Не усвідомлюючи своїх дій, як встановлено з пояснення, лейтенант поліції ОСОБА_3 наговорив зайвих слів, втілювати в дійсність слова, які були ним - сказані наміру не мав, а також не мав за мету образити честь і гідність громадянки ОСОБА_2

Опитана у ході проведення службового розслідування заступник командира роти № 1 батальйону № 1 УШІ у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , дала пояснення, у якому підтвердила викладені факти у поясненні лейтенанта поліції ОСОБА_3 та додатково зазначила, що світловолоса жінка ( ОСОБА_2 ), яка сиділа за кермом автомобіля марки «MERSEDES BENZ S-400)», номерний знак НОМЕР_2 , на прохання працівників поліції не пред`являла посвідчення водія чи іншого документу, який би посвідчував її особу. Після чого почала називатись різними іменами та прізвищами, що не відповідало дійсності. Також зазначила, що в автомобілі окрім даної вищевказаної громадянки сходилось ще троє осіб чоловічої статті, які під час спілкування повідомляли, що вперше бачать дану дівчину і автомобіль їй не належить. Пасажир, який сидів з боку та мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб повідомив, що це його автомобіль та він надає дозвіл провести поверхневу перевірку даного транспортного засобу, при цьому самостійно усе відкривав та показував. Крім цього вказала, що громадянка ОСОБА_2 поводила себе агресивно та проявляла явну неприязнь до працівників поліції, намагалась підходити позаду або збоку так, щоб не було її видно на портативних відео реєстраторах, після чого починала висловлювати погрози, вдавалась до маніпуляцій і хитрощів. Разом з тим зазначила, що встановивши словесний контакт х громадянкою ОСОБА_2 , працівник екіпажу «ОМЕГА 0103» доставили її у Галицький ВП ГУ НП у Львівській області, як надалі було з`ясовано запросити, оскільки вона за власною волею погодилась туди пройти. Окрім цього, старший лейтенант поліції Мороз ОСОБА_6 , вказала, що пасажир, який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння попросив її допомогти йому знайти в автомобілі телефон та картки записники, на яких був вказаний телефон його матері та друзів, оскільки він хоче до них зателефонувати та попросити допомоги у доставленні його автомобіля додому та дозволив подивитись та пошукати в його автомобілі ці речі, оскільки самостійно цього зробити не міг, через стан сп`яніння. Знайшовши контактний телефон матері, до неї було здійснено телефонний дзвінок та повідомлено про дану подію. Згодом мама даного пасажира прибула в Галицький ВП ГУ НП у Львівській області. Також у наданому поясненні старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , зазначила, що в приміщенні Галицького ВП ГУ НП у Львівській області громадянка ОСОБА_2 , поводила себе зухвало, виражалась нецензурною лексикою, проявляла зневагу до працівників поліції, зокрема до лейтенанта поліції ОСОБА_3 , провокувала його на конфлікт, вчиняла психологічний тиск та погрожувала.

Стосовно висловлювань лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у наданому поясненні, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 зазначила, що не могла цього чути, оскільки в цей момент проводила розмову щодо встановлення особи водія, тому не одразу зрозуміла у чому річ. Однак, як тільки їй стало про це відомо вона одразу порозмовляла з лейтенантом поліції ОСОБА_3 , після чого зрозуміла, що до таких дій його спровокувала зухвалість громадянки ОСОБА_2 . Разом з тим, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 зазначила, що громадянка ОСОБА_2 намагалась палити у приміщенні Галицького ВП ГУ у Львівській області, тому така її зухвалість і виразилась у висловах лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про що свідчить завершення тексту: «…-навчися говорити спочатку!» Окрім цього зазначила, що через тривалий час особу водія було встановлено, до чого було докладено чимало зусиль. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння, громадянка ОСОБА_2 відмовилася.

У ході проведення службового розслідування здійснено аналіз відеозаписів із портативних відеореєстраторів екіпажу «ОМЕГА - 0151» серії НОМЕР_3 , екіпажу «ОМЕГА - 0103», серії НОМЕР_4 та із СБ дисків долучених до заяв громадянки ОСОБА_2 .

За результатами проведення аналізу вищезазначених відеозаписів встановлено, що факт безконтрольної поведінки, почуттів та емоцій зі сторони лейтенанта поліції ОСОБА_3 , а також вживання ним ненормативної лексики під час спілкування з громадянкою ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження.

Також встановлено, що в момент коли лейтенант поліції ОСОБА_3 вчиняв вищезазначені порушення, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 знаходилась поруч, однак, як керівник, не вжила жодних заходів для припинення такого порушення.

Окрім цього із відеозаписів встановлено, що працівниками екіпажу «ОМЕГА - 0103» громадянка ОСОБА_2 була доставлена до Галицького ВУ ГУ НП у Львівській області, де старшим лейтенантом поліції Мороз А.В. їй було повідомлено, що вона являється затриманою, однак, як вбачається з матеріалів службового розслідування та даних з інформаційно - телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» протокол про адміністративне затримання відносно неї складено не було, хоча фактично вона була тимчасово обмежена у свободі пересування і місцезнаходженні.

Разом з тим слід вказати, що у наданому поясненні старший лейтенант поліції Мороз А ОСОБА_7 зазначила, що поверхнева перевірка транспортного засобу проводилася з дозволу власника автомобіля, де він самостійно усе відкривав та показував. Також зазначила, що в подальшому цей же громадянин попросив її знайти в автомобілі його мобільний телефон та картки - записники, на яких записані номери телефонів його мами та друзів, з метою доставляння транспортного засобу та вказаного громадянина додому, оскільки через стан сп`яніння він самостійно не може цього зробити.

Аналізом переглянутих відеозаписів підтверджується зазначений у поясненні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 факт про проведення поверхневої перевірки транспортного засобу за участі власника автомобіля, який самостійно показував працівникам поліції вміст багажного відділення.

Щодо самостійного здійснення поверхневої перевірки старшим лейтенантом ОСОБА_1 , на підставі проведеного аналізу наданого нею пояснення та відеозаписів, встановлено, що останні з метою виконання покладених на поліцію завдань, та прохання власника автомобіля здійснила дії щодо пошуку мобільного телефону та карток - записників у його транспортному засобі, шляхом проведення візуального огляду салону, при цьому вчинила дії, які суперечать проведенню поверхневої перевірки.

Відповідно до пояснень поліцейських взводу №2 роти №1 батальйону 1 УПП у Львівській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Зубика Миколи Ігоровича та інспектора взводу № 1 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Коцур Андріани Мирославівни (а.с.78,79), протягом зміни до них зателефонували працівники екіпажу «Омега 0151» та висловили прохання прибути за адресою: м. Львів, проспект Шевченка, для надання допомоги в оформленні адміністративних матеріалів. Також встановлено, що прибувши на місце вищевказані працівники поліції поспілкувавшись з працівниками екіпажу «Омега 0151» та дізнались, що ними зупинено автомобіль, водій якого можливо перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Крім цього дізнались, що протягом тривалого часу їм не надається можливим встановити особу водія, оскільки водій відмовляється надавати свої дані, а також документи, які б посвідчували право на керування транспортним засобом та реєстраційні документи. Разом з тим, встановити на місці особу водія працівникам поліції так і не надалось можливим, тому їй було запропоновано пройти до Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, який знаходився за адресою: м. Львів, вул. Мартовича, 2 для встановлення особи та складання адміністративних матеріалів, на що вищезгадана особа не заперечувала. В подальшому, як встановлено з пояснень, молодший лейтенант поліції зубик М. ОСОБА_8 , пішим ходом супроводив особу водія в Галицького ВП ГУ НП у Львівській області. В приміщенні вищевказаного відділу процедурою встановлення особи водія продовжили займатися працівники екіпажу «Омега 0151». Крім цього встановлено, що в Галицькому ВП ГУ НП у Львівській області, водій, які пізніше було встановлено громадянка ОСОБА_2 , поводила себе некоректно, виявила особливу неприязнь до лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погрожувала його звільненням. Натомість останній поводив себе стримано і адекватно, провокаціям не піддавався. Однак, коли ОСОБА_2 вирішила запалити цигарку в приміщенні Галицького ВП ГУ НП у Львівській області і не реагувала на зауваження, лейтенант поліції ОСОБА_3 , зірвався. Разом з тим встановлено, що в цей момент лейтенант поліції ОСОБА_9 , перебувала в черговій частині вказаного вище відділу поліції, у зв`язку із чим не чула як саме спілкувався лейтенант поліції ОСОБА_3 , а тому з даного приводу нічого не повідомила.

Ці пояснення були підтверджені в ході розгляду справи показаннями ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , вже в якості свідків 16.01.2020 року (а.с.169,170).

За вчинення вказаного дисциплінарного проступку 10.07.2019 Управлінням патрульної поліції у Львівській області було винесено наказ № 42 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника УПП у Львівській області ДПП», яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів ч. 1, 2 частини 1 статті 18 , ч. 5-6 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1-4, розділу 1 та підпунктів 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3 пункту 2.1 розділу II Посадової інструкції заступника командира роти УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 № 6080, статті 261 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункти 7,8 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337- VIII, на підставі пункту 3 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани до заступника командира роти№1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (а.с. 22-24).

Надаючи оцінку законності прийняття відповідачем оскаржуваного наказу № 42 від 10.07.2019 року у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП у званні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , у формі накладення суворої догани, суд вважає за необхідне врахувати такі обставини та положення законодавства.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VІІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VІІІ Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За змістом частини першої статті 59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 18 Закону №580-VІІІ поліцейський, поміж іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, (далі - Правила) під час виконання службових обов`язків поліцейський, зокрема, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Пунктом 3 розділу 5 Правил визначено, що керівник органу (підрозділу) поліції зобов`язаний запобігати проявам неетичної поведінки своїх підлеглих поліцейських шляхом організації роботи з розвитку професійної етики, у тому числі через проведення навчань, інформаційно-роз`яснювальної роботи.

За пунктом 3 розділу 5 Правил керівник органу (підрозділу) поліції повинен: бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно- правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, визначених цими Правилами, а також вимагати їх дотримання від підлеглих об`єктивно оцінювати виконання службових обов`язків підлеглими, а в разі порушення норм законодавства України або недотримання вимог цих Правил - ініціювати притягнення їх до відповідальності згідно із законодавством України.

Згідно посадової інструкції заступника командира роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції у п.1.4 визначено, що у своїй діяльності заступника командира роти керується Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про запобігання корупції» та іншими законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, іншими нормативно правовими актами, Положенням про Департамент патрульної поліції, наказами Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України, Положенням про Управління, цією Інструкцією, іншими наказами, розпорядженнями та дорученнями керівництва, за винятком тих, що порушують Конституцію України та закони України, або є явно незаконними чи злочинними.

У п.2.3 посадової інструкції заступника командира роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції визначено, що заступник командира роти зокрема: 2.3.1. у своїй діяльності неухильно дотримується Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, актів Департаменту патрульної поліції, своїх функціональних обовязків;

2.3.2 показує приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень начальника Управління, начальника Департаменту патрульної поліції та їх заступників;

2.3.3 вживає заходів з виявлення та усунення порушень особовим складом службової дисципліни (дотримання вимог щодо зовнішнього вигляду, наявність при собі службового посвідчення, нагрудного знаку, посвідчення водія, тощо).

Відповідно до частин першої та другої статті 19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України "Про Дисциплінарний статут" затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, відповідно до статті 11 якого за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено обов`язки керівника щодо підлеглих: 1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського; 2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій; 3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського; 4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень; 5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності; 6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними; 7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень; 8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом частини першої-третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

За змістом статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, яке призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" (далі - Порядок №893), службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Враховуючи викладені вище правові норми, судом встановлено, що підставою для проведення даного службового розслідування 12.03.2019 року в УПП у Львівській області ДПП за реєстраційним індексом Т-695 зареєстровано звернення громадянки ОСОБА_2 щодо негідної поведінки, яка порочить звання поліцейського інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 та 22.04.2019 року в УПП у Львівській області ДПП за реєстраційним індексом Т-1094 зареєстровано лист начальника Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 18.04.2019 року, за вихідним № Т-4/42-13/01-2019, яким скеровано копію листа із Державного бюро розслідування Територіального управління, розташованого у місті Львові (вих. № Т-16/1-19 від 11.04.2019) та копію заяви громадянки ОСОБА_2 , про вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 365 Кримінального кодексу України інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Перетятком Андрієм Ярославовичем.

За змістом пунктів 2 та 9 розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія, затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Вимоги до змісту висновку службового розслідування встановлені частиною першою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та передбачають необхідність зазначення у ньому: дату і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посаду і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підставу для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Згідно з частиною першою статті 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службового розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Оскільки службове розслідування стосовно позивача було призначене наказом УПП у Львівській області ДПП № 68 від 17.05.2019 та наказом від 13.06.2019 року № 28 продовжено строк проведення службового розслідування та за його підсумками складено відповідний висновок, який 08.07.2019 затверджений начальником управління патрульної поліції капітаном поліції Пилипенко Р., то відповідачем дотримано вимоги закону щодо строків проведення службового розслідування.

Відтак суд не приймає до уваги посилання позивача, щодо порушення порядку проведення службового розслідування у частині порушення граничних строків його проведення, оскільки, наказом УПП у Львівській області ДПП від 13.06.2019 року № 28 продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції від 17.05.2019 року № 68, на один місяць. (а.с. 58).

Аналіз змісту вищевказаного висновку службового розслідування дає підстави суду стверджувати про його відповідність вимогам, встановленим Дисциплінарним статутом Національної поліції України та Порядком №893.

Враховуючи встановлені службовим розслідуванням обставини, суд вважає, що вони в достатній мірі підтверджують, що 08.02.2019 року під час виконання службових обов`язків заступник командира роти № 1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , допустила порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності контролю, як керівника, за дотриманням службової дисципліни підлеглим, невжитті заходи щодо припинення такого правопорушення, вчинення дій які суперечать вимогам проведенню поверхневої перевірки транспортного засобу, а також не виконанні вимог щодо провадження адміністративного затримання громадянки ОСОБА_2 .

Матеріали службового розслідування свідчать, що за результатами проведення аналізу відеозаписів із портативних відеореєстраторів екіпажу «ОМЕГА - 0151» серії НОМЕР_3 , екіпажу «ОМЕГА - 0103», серії НОМЕР_4 та із СБ дисків долучених до заяв громадянки ОСОБА_2 .

За результатами проведення аналізу вищезазначених відеозаписів встановлено, що факт безконтрольної поведінки, почуттів та емоцій зі сторони лейтенанта поліції ОСОБА_3 , а також вживання ним ненормативної лексики під час спілкування з громадянкою ОСОБА_2 , знайшов своє підтвердження.

Також встановлено, що в момент коли лейтенант поліції ОСОБА_3 вчиняв вищезазначені порушення, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 знаходилась поруч, однак, як керівник, не вжила жодних заходів для припинення такого порушення.

Таким чином, наведеними нормативно-правовими актами та посадовою інструкцією визначено низку функцій та обов`язків, а також встановлено правило про відповідальність керівника за діями ввіреного йому особового складу та дотримання підлеглими службової дисципліни, що виразилось у відсутності дотримання дисципліни підлеглим, невжитті заходи щодо припинення такого порушення.

Крім того, суд враховує, що з відеозаписів було встановлено, що працівниками екіпажу «ОМЕГА - 0103» громадянка ОСОБА_2 була доставлена до Галицького ВУ ГУ НП у Львівській області, де старшим лейтенантом поліції Мороз А.В. їй було повідомлено, що вона являється затриманою.

Статтею 260 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст. 261 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Однак, як було зазначено, у матеріалах службового розслідування та даних з інформаційно - телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» протокол про адміністративне затримання відносно ОСОБА_2 , складено не було, хоча фактично вона була тимчасово обмежена у свободі пересування і місцезнаходженні.

Згідно ч.5, 6 ст. 34 Закону №580-VІІІ поверхнева перевірка речі або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речі та/або транспортного засобу або візуального огляду салону та багажника транспортного засобу. Поліцейський при здійсненні поверхневої перевірки має право вимагати відкрити кришку багажника та/або двері салону. Під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу.

З наданого пояснення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зазначила, що поверхнева перевірка транспортного засобу проводилася з дозволу власника автомобіля, де він самостійно усе відкривав та показував. Також зазначила, що в подальшому цей же громадянин попросив її знайти в автомобілі його мобільний телефон та картки - записники, на яких записані номери телефонів його мами та друзів, з метою доставляння транспортного засобу та вказаного громадянина додому, оскільки через стан сп`яніння він самостійно не може цього зробити.

Порушення службової дисципліни підтверджується відеозаписами, відповідно до яких старшим лейтенантом ОСОБА_11 .В проведено повторну поверхневу перевірку транспортного засобу.

З огляду на викладене суд погоджується з висновками службового розслідування стосовно позивача, що остання порушила вимоги пунктів ч. 1, 2 частини 1 статті 18 , ч. 5-6 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1-4, розділу 1 та підпунктів 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3 пункту 2.1 розділу II Посадової інструкції заступника командира роти УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 № 6080, статті 261 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункти 7,8 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337- VIII, на підставі пункту 3 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Відповідно до частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

З урахуванням наведеного, суд приходить висновку про правомірність застосування до заступника командира роти№1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність своїх дій та рішень, у той час як позивач не навів достатньо обставин на підтвердження позовних вимог, а відтак у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 42 від 10.07.2019 року у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП у званні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , у формі накладення суворої догани слід відмовити.

Щодо визнання незаконним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 564 від 14.08.2019 року у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП у званні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , у формі попередження про неповну службову відповідність, судом встановлено наступне.

Перебуваючи на службі, ОСОБА_12 04.03.2019 у складі екіпажу «Омега - 0151» разом із заступником командира роти №1 батальйону №1 ОСОБА_1 здійснював виїзд за викликом за адресою: м. Львів, вул. Масарика, буд. 2, кв. АДРЕСА_2 , керуючи при цьому службовим автомобілем.

Інспектором відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції Філь М.В. 15.05.2019 складено доповідну записку №8248/41/12-2019, яка зумовила ініціювання службового розслідування щодо дисциплінарного проступку, що виразився у непрофесійному виконанні службових обов`язків ОСОБА_12 та ОСОБА_1 .

Як видно із службової записки, така є результатом розгляду скарги гр. ОСОБА_13 на неправомірні дії працівників управління щодо події, яка відбувалася 04.03.2019 по АДРЕСА_3 .

Зміст службової записки свідчить, що вона ґрунтується на відеозапису з портативних відео реєстраторів працівників управління та стосується встановленого на підставі цього факту пошкодження службового автомобіля під керуванням ОСОБА_12 .

Поведінка позивача описана таким чином:

«Також, хочу зазначити, що при цьому була присутня старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , яка не вживала жодних заходів, що складання відповідних адміністративних матеріалів, та невідкладно не доповіла про резонансний інцидент відділу чергової служби, командиру батальйону та оперативним черговим відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління відповідно до пп.2.3.24 п.2.3 розділу 2 посадової інструкції заступника командира роти управління».

На підставі службової записки наказом начальника УПП у Львівській області від 27.05.2019 №71 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію, з метою перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни ОСОБА_12 та ОСОБА_1

19.06.2019 наказом Департаменту патрульної поліції у Львівській області № 24 було продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції від 27.05.2019 року № 71 на один місяць.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 25.07.2019, затверджений начальником управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Пилипенком Р.О. (а.с.122- 135).

Відповідно до наданих ОСОБА_1 пояснень, вбачається що 03.03.2019 року заступила на нічне чергування у складі наряду поліції ОМЕГА 151, згідно розстановки сил та засобів, спільно із ОСОБА_12 . Близько 00.40 год., їм поступило для реагування повідомлення від громадянина ОСОБА_13 , про подію за адресою: АДРЕСА_4 . Далі у поясненні, ОСОБА_1 , зазначає, що під`їжджаючи до вказаної вище адреси вона спілкувалася у телефонному режимі із заявником, за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_12 , (зафіксовано на відео із портативного відео реєстратора). Після того, вказує ОСОБА_1 , почувши сторонній звук та вийшовши із автомобіля, вона побачила, що знов зійшов з місця бампер у місці в якому він був пошкоджений довший час. Додатково у поясненні ОСОБА_1 , зазначено, що перед зміною вони самостійно закріплювали підкрильник, який злітав з кріплень і бампер відходи у тому місці, де зафіксовано пошкодження. Про дане пошкодження відомо всім, із слів ОСОБА_1 , хто ніс службу та «приймав» вказаний автомобіль. Також, ОСОБА_1 , зазначає, що зранку під час прийому автомобіля нових пошкоджень на ньому не було виявлено зміною, яка приймала автомобіль. Факт дорожньо транспортної пригоди за вказаним місцем події не підтвердився, оскільки матеріальних збитків не завдано. Деформація бампера у місці вже існуючого пошкодження відбулась внаслідок контакту частини бампера, а саме підкрильника, який злітав в тому місці, де є тріщина, оскільки пошкоджене кріплення. У поясненні вказано, що командирський склад роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП та інших знав про наявну та існуючу проблему із підкрильником. Далі у поясненні ОСОБА_1 , вказує що в травні місяці підкрильник на службовому автомобілі TOYOTA PRIUS номерний знак 11 НОМЕР_5 2535 злетів повністю, тому за її ініціативи та сприяння вказані недоліки було полагоджено. Також пропаяно укріплено всі тріщини, щоб в подальшому не виникли такі ситуації.

Наявні в матеріалах справи копії пояснень працівників УПП у Львівській області Дороша М. ОСОБА_14 , Гарасимчука І.В., Цісельського ОСОБА_15 .О ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , Юзефів М. ОСОБА_19 . та ОСОБА_20 , надані ними у ході проведення службового розслідування, стосуються факту ушкодження службового автомобіля TOYOTA PRIUS номерний знак НОМЕР_6 .

Ці пояснення були підтверджені в ході розгляду справи показаннями ОСОБА_12 вже в якості свідка 16.01.2020 року (а.с.169,170).

Начальником УПП у Львівській області 25.07.2019 затверджено висновок службового розслідування.

Як слідує з висновку, службовим розслідуванням встановлено, що факти викладені у поясненні заступника командира роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , спростовуються іншими доказами, тому дії останньої можна розцінювати як перешкоджання проведенню службового розслідування. Окрім того, дисциплінарною комісією під час перегляду відео із портативного відеореєстратора установлено, що поліцейський взвод №1 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Мороз А.В., жодного разу не вживала заходів для припинення вказаного порушення та не провела відповідної профілактичної роботи. Крім того, 04.03.2019 року о 00:42:27 год., ОСОБА_1 , під час несення служби та безпосереднього виконання службових обов`язків спілкуючись у телефонному режимі із громадянином, як працівник поліції, не назвала свого прізвища, натомість назвалась вигаданим ім`ям та по батькові.

Наказом начальника УПП у Львівській області від 14.08.2019 № 564 на підставі висновку службового розслідування, затвердженого 25.07.2010, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини першої та третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпункту 7,8 статті третьої Дисциплінарного статуту Національної поліції України», підпункту 2,3,18 пункту 2.3. розділу 2 Посадової інструкції заступника командира роти УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 № 6086 та перешкоджанні проведенню службового розслідування, на підставі пункту 4 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» до заступника командира роти №1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Надаючи оцінку законності прийняття відповідачем оскаржуваного наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 564 від 14.08.2019 року у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП у званні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , у формі попередження про неповну службову відповідність суд вважає за необхідне врахувати такі обставини та положення законодавства.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону № 580-VIII звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Згідно із ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно зі ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частин 1-4 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування передбачена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України затвердженим Наказом МВС України від 07.11.2018 №893 (далі Порядок №893).

Відповідно до п.1-3 розділу V Порядку №893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

При цьому, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Аналогічні норми щодо права поліцейського надавати пояснення містить розділ IV Порядку №893.

Пунктом 4 Розділу V Порядку №893 встановлено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до Розділу VI Порядку зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п.2 розділу VI Порядку №893).

Згідно з частиною першою статті 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службового розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача, щодо порушення порядку проведення службового розслідування у частині порушення граничних строків його проведення, оскільки, наказом УПП у Львівській області ДПП від 19.06.2019 року № 24 продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції від 27.05.2019 року № 71, на один місяць. (а.с. 136).

Відповідно до положень п.1-2 розділу VIІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи.

Відповідно до ч.7 ст.19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною 3 ст.13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3)сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту).

Аналіз зазначених норм чинного законодавства дає підстави стверджувати про те, що особи, які проводять службове розслідування зобов`язані вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, в тому числі повідомляти особу, стосовно якої проводиться службове розслідування про підстави проведення службового розслідування та відбирати пояснення по суті вчинених правопорушень. Основною метою проведення службового розслідування є встановлення: наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського саме з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування.

Саме така поведінка осіб, які проводять службове розслідування забезпечить дотримання прав поліцейського, стосовно якого проводиться таке службове розслідування.

Визначальною підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є доведеність вини у вчиненні у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що призначення службового розслідування фактично було зумовлено пошкодженням службового автомобіля TOYOTA PRIUS номерний знак НОМЕР_6 , за кермом якого 04.03.2019 перебував ОСОБА_12 , перебуваючи у складі наряду поліції ОМЕГА 151, прямуючи за викликом за адресою: АДРЕСА_3 . При вказаній події була присутня ОСОБА_1 .

Саме обставини пошкодження службового автомобіля були предметом службового розслідування.

Це підтверджується складеною ОСОБА_21 15.05.2019 доповідною запискою №8248/41/12-2019, змістом пояснень усіх працівників УПП у Львівській області, показами свідка ОСОБА_12 , даними в судовому засіданні.

Суд звертає увагу на те, що пояснення відбиралися виключно у тих працівників УПП у Львівській області, які користувалися автомобілем TOYOTA PRIUS номерний знак НОМЕР_6 разом з ОСОБА_1 , до та після чергування позивача.

У висновку службового розслідування міститься інформація, що факти викладені у поясненні заступника командира роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , спростовуються іншими доказами, тому дії останньої можна розцінювати як перешкоджання проведенню службового розслідування. Окрім того, дисциплінарною комісією під час перегляду відео із портативного відеореєстратора установлено, що поліцейський взвод №1 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Мороз А.В., жодного разу не вживала заходів для припинення вказаного порушення та не провела відповідної профілактичної роботи. Крім того, 04.03.2019 року о 00:42:27 год., ОСОБА_1 , під час несення служби та безпосереднього виконання службових обов`язків спілкуючись у телефонному режимі із громадянином, як працівник поліції, не назвала свого прізвища, натомість назвалась вигаданим ім`ям та по батькові.

Як вбачається із спірного наказу, підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення стало вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушені вимог частини першої та третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпункту 7,8 статті третьої Дисциплінарного статуту Національної поліції України», підпункту 2,3,18 пункту 2.3. розділу 2 Посадової інструкції заступника командира роти УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 № 6086 та перешкоджанні проведенню службового розслідування, на підставі пункту 4 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Відповідно до частини першої ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний:що неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Підпунктами 7,8 статті третьої Дисциплінарного статуту Національної поліції України», передбачено, що керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень. У разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

Підпунктом 2,3,18 пункту 2.3. розділу 2 Посадової інструкції заступника командира роти УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 № 6086, визначено, що заступник командира роти зокрема контролює службову дисципліну, дотримання за групами належної тактики та заходів особистої безпеки.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що ані доповідна записка, ані пояснення опитаних працівників УПП у Львівській області, ані наявний в матеріалах справи висновок службового розслідування, що затверджений 25.07.2019 року, не містять не тільки обставин вживання ОСОБА_12 ненормативної лексики, а навіть згадки про це та не містять беззаперечних, належних та достатніх доказів на підтвердження факту порушення позивачем вимог, а саме частини першої ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та підпунктом 7,8 статті третьої Дисциплінарного статуту Національної поліції України» та підпунктом 2,3,18 пункту 2.3. розділу 2 Посадової інструкції заступника командира роти УПП у Львівській області ДПП.

Щодо порушення позивачем ч.3 ст. 18 Закону № 580-VIII в якій визначено, що звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук, судом встановлено, що відповідач, у висновку, лише зазначає, що 04.03.2019 року о 00:42:27 год., ОСОБА_1 , під час несення служби та безпосереднього виконання службових обов`язків спілкуючись у телефонному режимі із громадянином, як працівник поліції, не назвала свого прізвища, натомість назвалась вигаданим ім`ям та по батькові.

Проте висновок службового розслідування, не містять беззаперечних, належних та достатніх доказів на підтвердження факту порушення позивачем ч.3 ст. 18 Закону № 580-VIII.

Так, у силу ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

В контексті зазначеного суд зауважує, що будь-яких належних та допустимих доказів наявності вини, якій передує причинно-наслідковий зв`язок вчинених дій чи допущеної бездіяльності саме позивача в розрізі його функціональних обов`язків щодо факту вчинення протиправних дій підлеглими йому працівниками матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Варто зазначити, в силу ст. 14 Дисциплінарного статуту повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди власне і є метою проведення службового розслідування.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського (ч. 5 ст. 19 Дисциплінарного статуту).

В матеріалах справах знаходиться службова характеристика, з якої вбачається, що позивач за час несення служби в Національній поліції та на займаній посаді старшого лейтенанта поліції зарекомендувала себе з позитивної сторони, як дисциплінована, ініціативна, професійно грамотна працівниця, яка на належному рівні знає чинне законодавство, а також нормативні документи, що регламентують діяльність Національної поліції. Успішно застосовує їх вимоги в практичній роботі. Також зазначено, що постійно підвищує свій фаховий рівень. Застосовує в роботі свої звання та навички вміє оперативно вирішувати поставленні завдання. Здатна знаходити найбільш раціональні шляхи для вирішення питань оперативно службової діяльності.

Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Однак, зі встановлених обставин слідує, що оскаржений наказ є необґрунтованим, тобто винесеним без урахуванням усіх обставин, що мають значення для притягнення до дисциплінарної відповідальності, що й зумовило звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

У свою чергу, суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить переконання, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України.

Таким чином, встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, тоді як відповідач всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення не довів, а відтак позовні вимоги в цій частині слід задоволити повністю.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати стягненню в порядку ст.139 КАС України не підлягають.

Що ж до стягнення на користь позивача витрат, понесених ним на правничу допомогу адвоката у сумі 2000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 269 Рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Представник відповідача вважає заявлену позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу суму 2000 грн., завищеною, у зв`язку з чим подав клопотання від 30.01.2020 про зменшення витрат на правову допомогу. Дане клопотання обґрунтовано тим, що заявлена сума не відповідає складності справи, об`єму матеріалів необхідних для дослідження при поданні позову та станом на 30.01.2020 року відбулось близько п`яти засідань, де в жодному з цих засідань представник позивача участі не брав.

У матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 25.09.2019 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії ЛВ № 094070, опис робіт (наданих послуг) згідно якого консультація клієнта, узгодження правової позиції становить 200 грн., підготовка та скерування адвокатського запиту становить 500 грн., підготовка позовної заяви становить 1300 грн., квитанцію про сплату позивачем адвокату ОСОБА_22 коштів в загальній сумі 2000 грн.

Однак, доданий до матеріалів справи позивачем детальний опис робіт (наданих послуг) підписаний лише адвокатом та у відповідності до ч. 5 ст. 134 КАС України не слугує підтвердженням розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу не підтверджено належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що судові витрати на професійну правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_7 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ - 40108646) про визнання незаконними і скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 564 від 14.08.2019 року у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП у званні старшого лейтенанта поліції Мороз ОСОБА_6 , у формі попередження про неповну службову відповідність.

У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 42 від 10.07.2019 року у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника командира роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП у званні старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , у формі накладення суворої догани відмовити повністю.

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 21 лютого 2020 року.

Суддя Кухар Н.А.