Справа № 460/1050/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1050/19 пров. № 857/13243/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року в справі №460/1050/19 (суддя Зозуля Д.П., час ухвалення 17:18, м. Рівне, повний текст рішення виготовлено 21.10.2019) за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Рівненської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 25.01.2019 №UA204000/2019/000175/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2019/00175.

Рішенням від 07 жовтня 2019 року Рівненський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Рівненська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості не містили всіх відомостей, що підтверджували б числові значення складових митної вартості товарів, відповідно до ч. 3 ст.53 Митного кодексу України.

Натомість додаткових документів, витребуваних митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст. 53 МК України та у відповідності до ч.5 ст.54 МК України, зокрема, касових або товарних чеків, ярликів, інших документів роздрібної торгівлі, виписок з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару, висновку експерта-автотоварознавця позивач не надав.

А тому, за результатом проведеної відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України процедури консультації з декларантом відповідач правомірно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 25.01.2019 №UА204000/2019/000175/2.

При цьому митну вартість із застосуванням резервного методу визначено на підставі інформації, яка міститься в формі митного контролю 105-2, 106-2, згенерованих автоматизованою системою аналізу та управління ризиками, згідно з якою рівень вартості колісного транспортного засобу становить 9050 Євро.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

ОСОБА_1 правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи викликалися в судове засідання, проте у зв`язку з їх неявкою фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована на сайті COPART з метою участі на аукціоні, як покупець та їй присвоєно індивідуальний номер « 772584» (а.с. 175).

На вказаному сайті 10.12.2018 позивач виграла аукціон щодо придбання у фірми COPART автомобіля марки FORD модель KUGA ZETEC 2013 року випуску VIN НОМЕР_1 , який перебував у місті Whitburn Великобританія та вартість якого із послугами продавця складала 3007,09 фунтів стерлінгів.

На підтвердження придбання вказаного автомобіля позивач за допомогою валютного карткового рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк» 13.12.2018 перерахувала продавцю 3007,09 фунтів стерлінгів, що склало у валюті рахунку 3811,10 доларів США (а.с. 25).

Для експорту зазначеного вище автомобіля фірма COPART для позивача виписала рахунок-фактуру (інвойс) № 9493071 від 17.12.2018 на суму 3007,09 фунтів стерлінгів та надіслала технічний паспорт на автомобіль (а.с. 17-20, 21-22,180, 182).

16 січня 2019 року особа, що уповноважена позивачем на здійснення декларування, звернулася до Рівненської митниці в інтересах декларанта ОСОБА_1 для здійснення митного оформлення транспортного засобу - легкового автомобіля (що був у використанні) марки FORD модель KUGA ZETEC 2013 року випуску з ідентифікаційним номером ( НОМЕР_2 ) НОМЕР_1 , фактурна вартість якого згідно з рахунком-фактурою (інвойсом), наданим до митного оформлення, від 17.12.2018 № 9493071 становить 3007,09 фунтів стерлінгів.

Для проведення митного оформлення ввезення транспортного засобу на територію України Рівненській митниці була подана електронна митна декларація №UA204010/2019/201421 (а.с. 98-99), до якої додані наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями; витяг з COPART; договір доручення; договір про надання послуг митного брокера; касовий ордер про оплату митних платежів; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України.

У поданій митній декларації митна вартість транспортного засобу позивачем була визначена за ціною договору продажу автомобіля, який імпортуються (основний метод).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання наступних документів, які підтверджують інформацію щодо митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією: 1) касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; 2) виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару; 3) висновок експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахування технічного стану транспортного засобу, терміну його експлуатації, його комплектації, пробігу; 4) копію митної декларації країни експорту.

Враховуючи викладене, митним органом під час усних консультацій запропоновано позивачу надати зазначені додаткові документи.

На вказану пропозицію представник декларанта листом від 18.01.2019 (а.с. 103, 207, 208) повідомив, що позивач надала всі документи, які є на момент митного оформлення, та просив прийняти рішення з врахуванням термінів, передбачених ч. 3 статті 53 Митного кодексу України (далі МК України).

З огляду на ненадання таких документів, митним органом, за результатом опрацювання наявних документів, було скориговано митну вартість на підставі наявних у нього інформації (яка міститься в ФМК 105-2, 106-2, згенерованих АСАУР) із застосуванням другорядного (резервного) методу.

За наслідками чого прийнято рішення від 25.01.2019 №UA204000/2019/000175/2 про коригування митної вартості транспортних засобів із суми 3007,09 фунтів стерлінгів до суми 8056,76 фунтів стерлінгів (а.с. 28-29).

Разом з тим, відповідач сформував картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00175 (а.с. 26-27).

Не погоджуючись з таким рішенням та карткою митного органу, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що Рівненською митницею ДФС не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу у митній декларації №UA204010/2019/201421 від 16.01.2019, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України. Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Крім того, ч. 1 ст. 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої нею митної вартості товару за ціною рахунка-фактури було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: інвойс від 17.12.2018 № 9493071 (а.с. 23); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 11.01.2019 №UA205010/2019/410419 (а.с. 100-101); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12.07.2017; документ, що підтверджує вартість перевезення товару з Великої Британії до п/п Ягодин/Дорогуск від 15.01.2019 б/н на суму 500 доларів США (а.с. 102); висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями 365/19 від 14.01.2019 (а.с. 189-190); витяг з Copart від 14.12.2018 (а.с. 105); договір доручення ННО419055 від 05.01.2019; договір про надання послуг митного брокера №04/01-31 від 04.01.2019; касовий ордер про оплату митних платежів Р24А539126750А92742 від 04.01.2019; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України.

Оплата вартості придбаного на аукціоні, що був проведений підприємством COPART (BEDFORD, Великобританія) 10.12.2018 легкового автомобіля, що був у використанні, марки FORD модель KUGA ZETEC 2013 року випуску з ідентифікаційним номером (VIN) НОМЕР_1 , підтверджується випискою з банківського рахунку позивача в ПАТ КБ «Приватбанк» від 13.12.2018 щодо перерахування 3007,09 фунтів стерлінгів.

З аналізу змісту вказаних документів, які за назвою і змістом відповідають вимогам пунктів 1, 3 ч. 2 ст. 53 МК України, колегія суддів вбачає, що такі в своїй сукупності надавали можливість відповідачу встановити дійсну митну товару за ціною договору продажу за результатами проведеного аукціону.

Пунктом першим ч. 4 ст. 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, ч. 6 ст. 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному ст.ст. 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст. 54 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч.2 ст. 54 МК України).

Як встановлено судом вище, декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Наведені документи вказані представником відповідача в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00175.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації № UA204010/2019/201421 від 16.01.2019, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору (інвойсу).

Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував придбання транспортного засобу за ціною договору продажу (інвойсу) 3007, 09 фунтів стерлінгів, укладеного за результатами аукціону від 10.12.2018 щодо купівлі лоту №53096778, а саме легкового автомобіля, що був у використанні, марки FORD модель KUGA ZETEC, 2013 року випуску з ідентифікаційним номером (VIN) НОМЕР_1 , в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів країни придбання транспортного засобу інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу зазначеного вище автомобіля, та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 3007, 09 фунтів стерлінгів та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів від 25.01.2019 за № UA204000/2019/000175/2, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (ст.64 Митного кодексу України), оскільки декларантом не надано витребуваних митним органом додаткових документів та митниця володіє інформацією, яка міститься в формі митного контролю 105-2, 106-2, згенерованих автоматизованою системою аналізу та управління ризиками, згідно з якою рівень вартості колісного транспортного засобу становить 9050 Євро, що слугувало підставою для застосування резервного методу визначення митної вартості такого транспортного засобу.

Тобто підставою для прийняття оспорюваного рішення стала виключно ненадання декларантом додаткових доказів та інформація, згенерована автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР), за формою митного контролю (ФМК) 105-2 - контроль правильності визначення митної вартості товарів та 106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів детальніше проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Безпідставними вважає колегія суддів і покликання апелянта на підстави для обґрунтованого сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України, оскільки автомобіль заявлено до митного оформлення як пошкоджений, а згідно з актом огляду від 11.01.2019 прибув з Великобританії до України своїм ходом, та інвойс оформлено на ім`я ОСОБА_1 17.12.2018, а кошти від імені ОСОБА_1 перераховувалися 13.12.2018 без зазначення мети та товару.

Так, суд першої інстанції в повній мірі дослідив вказані вище обставини та підставно зазначив, що дійсно згідно з актом про проведення огляду транспортних засобів №/2019/410414 від 11.01.2019 легковий автомобіль марки FORD модель KUGA ZETEC 2013 року випуску з ідентифікаційним номером (VIN) НОМЕР_1 містить пошкодження переднього бамперу, капоту, лакофарбового покриття, а також спрацювання трьох подушок безпеки. Проте вказані пошкодження не перешкоджають рухові транспортного засобу та спростовують висновки митного органу.

Крім того, за показами свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні суду судом першої інстанції встановлено, що транспортування легкового автомобіля (що був у використанні) марки FORD модель KUGA ZETEC 2013 року випуску з ідентифікаційним номером ( НОМЕР_2 ) НОМЕР_1 з міста Whitburn Великобританія до міста Dorohusk Республіка Польща здійснювалося польською фірмою EXPRES S12 Sp. z.o.o., за послуги якої ним було сплачено готівкою 500 доларів США. Вказані обставини підтверджено фактурою № 28/12/2018 від 28.12.2018 та довідкою про вартість транспортування від 15.01.2019, що була подана до митного оформлення автомобіля. Транспортування з міста Dorohusk Республіка Польща до місця проживання позивача здійснювалося ОСОБА_2 своїм ходом.

Також, сумніви митного органу в частині того, що інвойс оформлено на ім`я громадянки ОСОБА_1 17.12.2018, а кошти від її імені перераховувалися 13.12.2018 без зазначення мети та товару, спростовуються наступним.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована на сайті COPART з метою участі на аукціоні, як покупець та їй присвоєно індивідуальний номер « 772584».

На вказаному сайті 10.12.2018 позивач стала переможцем аукціону щодо придбання у фірми COPART лоту № 53096778, яким є автомобіль марки FORD модель KUGA ZETEC 2013 року випуску VIN НОМЕР_1 , що перебував у місті Whitburn Великобританія та вартість якого із послугами продавця складала 3007,09 фунтів стерлінгів. Проплата за автомобіль у разі перемоги на аукціоні здійснюється відповідно до стандартних партнерських умов, вказаних за адресою: WWW.COPART.CO.UK, а саме - протягом трьох днів після завершення аукціону.

На підтвердження придбання вказаного автомобіля позивачем за допомогою валютного карткового рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк» 13.12.2018 було акцептовано купівлю лота № 53096778 та перераховано продавцю фірмі Copart 3007,09 фунтів стерлінгів, що склало у валюті рахунку 3811,10 доларів США.

У зв`язку із виконанням умов оплати ОСОБА_1 фірмою Copart Великобританія було виписано рахунок-фактуру № 9493071 від 17.12.2018 на придбаний лот аукціону № 53096778, яким є автомобіль марки FORD модель KUGA ZETEC 2013 року випуску VIN НОМЕР_1 .

Вказані обставини були підтверджені позивачем у ході надання до митного оформлення рахунку-фактури № 9493071 від 17.12.2018, витягу з Copart від 14.12.2018 та наданням у ході консультацій виписки із валютного карткового рахунку ОСОБА_1 у ПАТ КБ «Приватбанк» від 13.12.2018.

Натомість відповідачем не надано суду жодного доказу, який би спростував зміст документів, долучених декларантом для митного оформлення легкового автомобіля (що був у використанні) марки FORD модель KUGA ZETEC 2013 року випуску з ідентифікаційним номером ( НОМЕР_2 НОМЕР_1 .

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною рахунку (інвойса) від 17.12.2018 № 9493071, оплата за яким була проведена ОСОБА_1 згідно з випискою з валютного карткового рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк» 13.12.2018, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено. Тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

З огляду на викладене, посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в інвойсі, поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Така позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, визначення відповідачем митної вартості легкового автомобіля (бувший у використанні) марки FORD модель KUGA ZETEC 2013 року випуску з ідентифікаційним номером (VIN) НОМЕР_1 , який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за резервним методом (залежно від комплектації та технічного стану транспортного засобу), лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом документів, є необґрунтованим та безпідставним.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року в справі №460/1050/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 21.02.2020.