Справа № 420/6906/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6906/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

13 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: Прощенко Д.В., - за ордером

від відповідача: Пісніченко І.І.. - за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про ухвалення додаткового рішення у справі №420/6906/19 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка,2) про визнання протиправною та скасування постанови №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка,2) про визнання протиправною та скасування постанови №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року про накладення штрафу.

У позовній заяві позивач просив стягнути з Головного управління Держпраці в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 18 000,00 гривен.

На судовому засіданні 29 січня 2020 року представник позивача заявив, що після оголошення рішення суду буде подана заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідним розрахунком.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка,2) про визнання протиправною та скасування постанови №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року про накладення штрафу задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка,2) №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року «Про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка,2) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1251,90 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят одну гривню 90 копійок).

До суду 31 січня 2020 року (вхід. №4556/20) від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №420/6906/19, відповідно до якої представник позивача просив ухвалити додаткове рішення по справі №420/6906/19, яким стягнути з Головного управління Держпраці в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9430,60 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги, акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, квитанція про сплату судового збору за подачу заяви про забезпечення позову.

Розгляд зазначеної заяви призначено у судовому засіданні на 13 лютого 2020 року о 12 годину 30 хвилин.

На відкритому судовому засіданні представник позивача просив задовольнити його заяву та стягнути витрати на правничу допомогу, відповідно до долучених разом із заявою до справи документів, які позивач має сплатити на користь адвоката протягом 20 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі правничої допомоги. На час вирішення цієї заяви позивач не сплатив адвокату за правничу допомогу.

На відкритому судовому засіданні представник відповідача просив зменшити розмір судових витрат шляхом відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на заяву про стягнення судових витрат (вих. № 6599/20 від 13.02.2020 року), зокрема, що на сьогоднішній день відсутнє законодавче закріплення розміру винагороди адвокату за надання правничої допомоги, що, в свою чергу, унеможливлює визначення чітких сум щодо оплати зазначеної допомоги. Також, відповідач зазначив, що відповідач - суб`єкт владних повноважень є неприбутковою організацією і діючим законодавством забороняється використовувати його кошти не за цільовим призначенням.

Вислухавши думку представників учасників справи, дослідивши надані учасниками справи докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною 3 цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

З огляду на те, що заява про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат була подана позивачем до закінчення судових дебатів і такі документи не були подані суду до завершення розгляду справи та після закінчення 15-ті днів з дня ухвалення рішення по суті, суд вважає, що вказане питання має бути вирішене в порядку ст. 252 КАС України.

Відповідно до положень ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12 листопада 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Прощенко Д.В. укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до п.1. якого Клієнт доручає адвокату Прощенко Д.В. представництво його інтересів як фізичної особи-підприємця у судах першої, апеляційної чи касаційної інстанції з питань оскарження постанови про накладення штрафу №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року ГУ Держпраці в Одеській області.

Відповідно до п. 3 Договору, підписання договору сторони підтверджують, що гонорар адвоката за виконання доручення у суді першої, апеляційної та касаційної інстанції складає 800 грн. за годину роботи.

Також, відповідно до п. 4 цього Договору, клієнт зобов`язується здійснити виплату гонорару адвокату у безготівковій формі на банківський рахунок адвоката протягом 20 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі правничої допомоги. Оплата здійснюється сторонами за вказаними у договорі банківськими реквізитами без виставлення окремих рахунків на оплату. Клієнт має право здійснювати авансові платежі за цим Договором.

Також, відповідно до п. 6 цього Договору, підписанням цього договору клієнт підтверджує, що зобов`язується відшкодувати адвокату понесені по справі документально підтверджені витрати, які пов`язані з виконанням доручень за цим договором (оплата судового збору, оплата потової та кур`єрської кореспонденції, оплата роботи судового експерта або іншого спеціаліста, оплата міжміських транспортних послуг, копіювання документів та інше).

30 січня 2020 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Прощенко Д.В. підписано акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 12.11.2019 року, відповідно до якого адвокат надав, а Клієнт прийняв наступну правничу допомогу:

- надання консультації кількістю 1 година вартістю 800 грн.;

- складання позовної заяви кількістю 5 годин вартістю 4000,00 грн.;

- складання заяви про забезпечення позову кількістю 2 години вартістю 1600 грн.;

- представництво клієнта у суді першої інстанції (участь у судових засіданнях) кількістю 3 години вартістю 2400 грн.;

Всього 11 годин вартістю 8800 грн.

Також, у акті зазначено, що підписанням цього акту клієнт підтверджує, що зобов`язується відповідно до п. 6 Договору відшкодувати понесені адвокатом витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання заяви про забезпечення позову сумі 630, 60 грн.

Відповідно до п. 3 акту, клієнт зобов`язується сплатити адвокату грошову суму у розмірі 9430 грн.

З наведеного детального акту можна дійти висновок, що година роботи адвоката коштує 800 грн.

На підтвердження факту сплати судового збору представником позивача надано квитанцію з POS терміналу офіційного сайту судової влади України про сплату судового збору у розмірі 643, 47 грн. з комісією за подання заяви про забезпечення позову, оригінал якої міститься в матеріалах справи.

Між тим, суду не надані докази сплати будь-якої суми позивачем на користь адвоката за його роботу.

Оцінивши наведені докази, та проаналізувавши норми права, що регулюють питання повернення витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що заява представника позивача належить задоволенню частково, з таких підстав.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Суд встановив, що згідно з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30 січня 2020 року, вартість наданих послуг складає 8800 грн., детальний опис яких наведений у відповідному документі від 30.01.2020 року. Відповідно до умов договору, саме акт прийому-передачі правничої допомоги є підставою для сплати гонорару на користь адвоката.

Оцінивши наведені докази, керуючись приписами ч. 7 ст. 139 КАС України, суд доходить висновку, що такі докази не підтверджують фактичність понесених витрат на правничу допомогу у сумі 8800 грн.

Так, аналізуючи приписи ст.ст. 134, 139 КАС України, суд вважає, що документами, які підтверджують витрати, можуть бути: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; довіреність (ордер); документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.

Разом з тим, представником позивача не надані суду докази понесення цих витрат позивачем, що передбачено ч. 4 ст. 134 КАС України, зокрема розрахункового документа, який підтверджує сплату витрат позивачем та їх отримання (оприбуткування) адвокатом, в порядку визначеному законодавством України.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Твердження представника позивача стосовно того, що зазначені кошти будуть сплачені ОСОБА_1 протягом 20 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі правничої допомоги, а тому на даний час відповідні докази відсутні, відхиляються судом, оскільки представником позивача не доведено, що такі витрати для позивача є фактичними та неминучими.

Суд вважає, що відсутність таких доказів має істотне значення для вирішення питання щодо повернення таких витрат, оскільки відсутність такого доказу свідчить про відсутність понесення витрат.

Аналізуючи практику Верховного Суду з порушеного питання можна дійти висновку, що документ про сплату таких витрат на користь адвоката є одним із обов`язкових документів на підтвердження обґрунтованості відшкодування витрат на правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 134 КАС України та вище приведені висновки суду, суд доходить висновку, що позивачем не надані достатні докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, а тому відсутні правові підстави для стягнення таких витрат у розмірі 8800 грн.

Стосовно стягнення судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 630,60 грн., суд вважає, що заява в цій частині підлягає задоволенню.

Так, згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою від 20 січня 2020 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення штрафу у сумі 125190 грн. з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на підставі постанови про накладення штрафу №ОД1056/1652/АВ/П/ТД-ФС від 07.11.2019 року, винесеною Головним управлінням Держпраці в Одеській області до набрання законної сили судовим рішенням у справі №420/6906/19.

При поданні заяви про забезпечення позову заявником сплачено судовий збір у розмірі 630,60 грн.

Враховуючи те, що заяву про забезпечення позову задоволено, суд вважає, що стягненню підлягає судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 630,60 грн.

З огляду на вищевикладені встановлені та з`ясовані обставини у справі, суд доходить висновку, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення належить задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 132,139,205, 243,252, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про розподіл додаткового рішення у справі №420/6906/19, - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Держпраці в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, проспект Шевченка,2) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 630,60 грн. (шістсот тридцять гривень 60 копійок).

В іншій частині заяви, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5. п.15. ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 21» лютого 2020 року.

Суддя Л.Р.Юхтенко