Справа № 420/1443/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 лютого 2020 року м. Одеса Справа №420/1443/20

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту про зупинення дії наказу та заборони відсторонювати,-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної служби морського та річкового транспорту (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу відповідача №40 від 17.02.2020 року «Про проведення службового розслідування» та наказу №49-к від 17.02.2020 року «Про відстрочення від здійснення повноважень на посаді та кладення виконання обов`язків».

Водночас з позовною заявою 20.02.2020 року за вх.№7782/20 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову в адміністративній справі №420/1443/20 шляхом постановлення ухвали про зупинення дії наказу відповідача «Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді та покладення виконання обов`язків» від 17.02.2020 року №49-к та заборони відповідачу відсторонювати позивача від виконання обов`язків начальника Чорноморського - Азовського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що наказом Державної служби морського та річкового транспорту України № 49-к від 17.02.2020 «Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді та покладення виконання обов`язків» грубо порушуються його права на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, регламентовані положеннями статті 43 Конституції України.

Також позивачем вказано, що у зв`язку із штучним рішенням керівництва Морської адміністрації фактично зупиняється робота Чорноморсько - Азовського міжрегіонального управління, так як особа на яку покладено обов`язки начальника Чорноморсько - Азовського міжрегіонального управління Морської адміністрації фактично не відповідає кваліфікаційним вимогам за посадою.

Додатково позивачем повідомлено, що наказ Державної служби морського та річкового транспорту України № 49-к від 17.02.2020 «Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді та покладення виконання обов`язків» виданий на єдиній підставі - пункту 4 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 р. № 950 цілком не відповідає положенням цього Порядку як ОСОБА_1 зазначав в позовній заяві.

Таким чином, на думку позивача є обґрунтовані підстави вважати, що існують очевидні ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень - Морської адміністрації, та порушення прав ОСОБА_1 , а невжиття заходів забезпечення позову може істотно унеможливити виконання рішення суду, так як керівництво Морської адміністрації явно має намір вчинити дії, які фактично заблокують роботу Чорноморського - Азовського міжрегіонального управління Морської адміністрації.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Судом встановлено, що подана заява ОСОБА_1 про забезпечення позову відповідає встановленим вимогам КАС України щодо її форми та змісту, та за її подання позивачем сплачено судовий збір.

Вирішуючи питання про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах адміністративного позову та керуючись законом.

Згідно частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові від 28.03.2018 по справі №800/521/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача суд своєю ухвалою фактично продовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заявник просить забезпечити позов, зупинивши дію наказу Державної служби морського та річкового транспорту №49-к від 17.02.2020, яким заявника відсторонено від здійснення повноважень на час проведення службового розслідування.

Разом з цим, заявник звернувся із позовом про скасування наказу №49-к від 17.02.2020 року про його відсторонення від здійснення повноважень на час проведення службового розслідування.

Таким чином, забезпечення позову у обраний заявником спосіб фактично вирішує спір по суті щодо оскарження №49-к від 17.02.2020 року, яким заявника відсторонено від здійснення повноважень на час проведення службового розслідування, та суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Щодо доводів заявника про не отримання ним інформації про підстави проведення службового розслідування, не ознайомлення його з матеріалами такого службового розслідування, невиконання (несвоєчасного виконання) заявником посадових обов`язків внаслідок відсторонення його від здійснення повноважень суд зазначає, що ці обставини не вказують на очевидність протиправності наказу №49-к від 17.02.2020 року та підлягають оцінці судом під час розгляду справи за позовом заявника про оскарження зокрема наказу №49-к від 17.02.2020 року, яким заявника відсторонено від здійснення повноважень на час проведення службового розслідування.

Крім цього, суд зазначає, що заявник в заяві про забезпечення позову не наводить обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150-154, 241-244, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Іванов Е.А.