Справа № 564/3298/19
Суддя: Левчук В. В.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3298/19

20 лютого 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з`явився

відповідач не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №564/3298/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (м.Рівне, вул.Відінська 12) про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2019 року заступником начальника Головного управління ДПС у Рівненській області Друзюк Н.І., на підставі протокола серії АА 640197 №43 про адміністративне правопорушення від 18.11.2019 та акта перевірки №345/17-00-05-01/39414678 від 18.11.2019 відносно Боженюка Дмитра Олексійовича, як директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські лісопильні» винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Не погоджуючись з винесеною постановою ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов мотивовано тим, що 18.11.2019 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДПС у Рівненській області Дмитрук Т.Д. при проведенні документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Українські лісопильні» було складено протокол №43 про адміністративне правопорушення на директора ТОВ «Українські лісопильні» ОСОБА_1 , з описової частини якого вбачається, що з боку посадової особи занижено єдиний податок у сумі 736,18 грн. у звіті за листопад 2018 року, чим порушено п.1 ч.2, 6, п.1 ч.7, ч.5, ч.6 ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Вказана обставина встановлена з акта перевірки №345/17-00-05-01/39414678 від 18.11.2019.

У протоколі №43 про адміністративне правопорушення від 18.11.2019 вказано, що розгляд справи відбудеться 21.11.2019 у приміщенні Головного управління ДПС у Рівненській області за адресою: м.Рівне, вул.Відінська 12.

Позивач вказує, що зі своєї сторони він визнав порушення адміністрацією ТОВ «Українські лісопильні» строку сплати єдиного внеску в сумі 736,18 грн., однак ним подано клопотання від 21.11.2019 про закриття провадження у даній справі у зв?язку із спливом строку накладення адміністративного стягнення відповідно до ч.1 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказує, що незважаючи на заявлене клопотання 02.12.2019 справу було розглянуто і відносно позивача винесено спірну постанову, копію якої він отримав поштою 09.12.2019.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення присутнім не був.

Зі змісту спірної постанови вбачається, що остання може бути оскаржена протягом десяти днів до органу доходів і зборів ДПС або до Костопільського районного суду.

В обґрунтування позову також вказує, що дійсно заниження нарахування єдиного внеску в сумі 736,18 грн. зроблено у звіті за листопад 2018 року. Вказує, що підприємство при нарахуванні і здійсненні виплат по соціальному забезпеченню по листку непрацездатності №9855935 від 13.09.2018 не нарахувало та не перерахувало до фонду єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 736,18 грн. Вказує, що виплата по листку непрацездатності відбулась у жовтні 2018 року, а тому підприємство мало у Звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою №Д4 за листопад 2018 року відобразити вказану суму єдиного соціального внеску. Вказує, що такий звіт відповідно до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 року №435 подається протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду, тобто у строк до 20.12.2018, а тому вказане податкове правопорушення вважається завершеним після вказаної дати, тобто з 20.12.2018.

Вказує, що на момент винесення спірної постанови сплив передбачений ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення строк накладення адміністративного стягнення і відповідач не мав права її виносити, а тому така постанова підлягає до скасування.

Просить позов задоволити та скасувати спірну постанову, провадження у справі закрити.

В судове засідання позивач не з`явився. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання, про дату і час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив, правом на подання відзива на позов не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Так згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 02.12.2019, винесеної відносно ОСОБА_1 , як директора ТзОВ «Українські лісопильні», останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення ч.1 ст.4, п.1 ч.2 ст.6, ч.1 ст.7, ч.5 ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме заниження нарахування єдиного внеску в сумі 736,18 грн. у звіті за листопад 2018 року.

Вказана постанова винесена на підставі протокола №43 про адміністративне правопорушення від 18.11.2019 серії АА №640197 та акта перевірки від 18.11.2019 №345/17-00-05-01/39414678.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач присутній не був, 21.11.2019 подав до Головного управління ДПС у Рівненській області клопотання про розгляд справи без його участі та закриття провадження у справі з підстав закінчення строку накладення адміністративного стягнення.

Факт здійснення у жовтні 2018 року виплат по соціальному забезпеченню по листку непрацездатності №9855935 від 13.09.2018 працівнику підприємства підтверджується платіжним дорученням №61 від 30.10.2018, відомістю на виплату готівки №142 за жовтень 2018, таблицею 5 до Звіту та вставним аркушем до додатка 142.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно п.1 ч.2 ст.6 вказаного Закону, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч.1 ст.7 вказаного Закону, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до ч.5 ст.89 Закону, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Відповідно до ч.2, 11, 12 ст.9 вказаного Закону, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч.1 ст.165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України. Вказані порушення тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно.

Факт заниження підприємством ТзОВ «Українські лісопильні» нарахування єдиного внеску в сумі 736,18 грн. у звіті за листопад 2018 року, не нарахування та не перерахування до фонду єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 736,18 грн. позивач визнав, а відтак судом встановлено наявність факту вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску, затвердженим наказом Мінфіну від 14.04.2015 року №435 передбачено, що звіт подається протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду.

Тобто останнім днем строку подання звіту за листопад 2018 року є 20.12.2018.

В даному випадку, з урахуванням факту подання ТзОВ «Українські лісопильні» за листопад 2018 звіту із заниженням єдиного внеску в сумі 736,18 грн. та не нарахування і не перерахування такого внеску, то 20.12.2018 вказане правопорушення вважається завершеним, оскільки «несвоєчасна сплата» такої суми не є триваючим адміністративним правопорушенням.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №804/40/17 та від 11.12.2018 у справі №242/924/17.

Відтак, суд дійшов висновку, що постанова від 02.12.2019 про накладення адміністративного стягнення, винесена відносно ОСОБА_1 поза межами строку, передбаченого ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову

Аналогічною є правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, адміністративне провадження №К/9901/1018/17.

Згідно з приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення і доказів на підтвердження протилежного суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.123, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (м.Рівне, вул.Відінська 12) про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Скасувати винесену 02 грудня 2019 року заступником начальника Головного управління ДПС у Рівненській області Друзюк Надією Іванівною постанову про накладення адміністративного стягнення №3124/10/17-00-33-05-01, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 20.02.2020.

СуддяВ. В. Левчук