Справа № 340/3322/19
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 лютого 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/3322/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника відповідача-1 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної Міграційної служби України (відповідач-1) (вул. Володимирська, буд. 9, м.Київ, 01001), Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (відповідач-2) (вул. Єгорова, 25-а, м. Кропивницький, 25015) про визнання протиправним та скасування пункту наказу, а також зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт наказу Державної міграційної служби України від 31.05.2019 №165 "Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання", яким стосовно громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недійсним, посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 01.07.2004 та Серії НОМЕР_1 від 14.06.2007;

- зобов`язати Головне управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області поновити громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідку на постійне проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 30-31).

Представником відповідача-1 подано клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 80).

У відповідності до п. 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

П. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Тобто, виключний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, міститься в ч. 4 ст. 257 КАС України.

Разом з викладеним, суд вважає за необхідне зазначити, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі Ахеn v. Germany, заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року Varela Assalino contre le Portugal, заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

За таких підстав та з урахуванням того, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача та розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, з урахуванням п. 20 ч. 1 ст. 4, п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 257, ст. 258, ч. 5, 7 ст. 262 КАС України, з метою забезпечення всебічного та об`єктивного розгляду і вирішення справи протягом розумного строку, суд дійшов висновку, що зазначений спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду, є справою незначної складності, а тому підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Також ухвалою суду від 29.01.2020 зобов`язано Державну Міграційну службу України у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали надати до суду докази на підставі яких прийнято наказ від 31.05.2019 №165.

Ухвалу суду отримано представником відповідача-1 - 03.02.2020 (а.с. 38), проте вимоги ухвали суду від 29.01.2020 так і не виконано.

Натомість представник відповідача-1 у відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно матеріалів особової справи № 49383 встановлено, що позивач процедуру надання дозволу на імміграцію в Україну не проходив.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст.72 КАС України).

Ч. 3 ст.77 КАС України передбачено, що суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 80 КАС України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Таким чином, з огляду на викладене та на наявні матеріали справи, для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність витребування у відповідача-1 належним чином завірену копію матеріалів особової справи № 49383, на яку він посилається у відзиві на позовну заяву.

Керуючись ст.ст.3, 80, 257, 258, 260, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача-1 про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін залишити без задоволення.

Зобов`язати Державну Міграційну службу України протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали надати до суду належним чином завірену копію матеріалів особової справи № 49383.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун