Справа № 520/11956/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 лютого 2020 р. № 520/11956/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кіт С.В.,

представник позивача - Бідного Б.Т.,

представника відповідача - Коробкової Х.О.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

Позов прийнято до розгляду ухвалою від 12.11.2019р. у порядку загального позовного провадження.

Судові засідання у підготовчому провадженні призначались на 03.12.2019р., 14.01.2020р., 28.01.2020р., 05.02.2020р.

У перелічених засіданнях представники учасників справи надали пояснення про те, що правові позиції сторін (як вимоги позову, так і заперечення проти позову) сформульовані остаточно, усі доводи наведені, а докази подані.

Тому 05.02.2020р. у судом була постановлена усна ухвала із занесенням до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження і призначення справи до розгляду по суті на 11.02.2020р.

Засідання з розгляду справи по суті відбулось 11.02.2020р.

Предметом позову є вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі за текстом - заявник, платник, КП, підприємство) про: 1) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління № від 22.08.2019р., яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018р. у розмірі 665.965,00грн.; 2) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління № від 22.08.2019р., яким визначено суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість у загальному розмірі 166.491,25грн. (основний платіж 133.193,00грн., штраф 33.298,25грн.).

Аргументуючи ці вимоги заявник зазначив, що не вчиняв податкових порушень, які викладені в акті перевірки. Стверджував, що відносини з контрагентами постачальниками здійснювались у межах реальних господарських операцій за діючими правочинами, оформлені належно складеними первинними документами. Наполягав на відсутності наміру на безпідставне отримання податкової вигоди.

Відповідач, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління (далі за текстом контролюючий орган, владний суб`єкт, адміністративний орган, Офіс) з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що проведена перевірка показала на формування у податковому обліку витрат з податку на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість за рахунок виданих ТОВ «Продастра» первинних документів, хоча складена ГУ ДФС у Харківській області узагальнена податкова інформація від 16.04.2019р. №14/20-40-53-05-09/42297719 містила відомості про відсутність ресурсів для ведення звичайної господарської діяльності та виписування податкових накладних з порушенням п.п. «а» п.198.1 ст.198, абз.1-3 п.198.2 ст.198, абз.1-2 п.198.3 ст.198, абз.3 п.198.6 ст.198, абз.2-3 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник пройшов визначену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу юридичної особи приватного права, значиться у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань під кодом 31557119, зареєстрований у якості платника податку на додану вартість.

З 27.06.2019р. по 18.07.2019р. Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління була проведена документальна позапланова виїзна перевірка заявника з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість у взаємовідносинах з ТОВ «Продастра» за грудень 2018р.-січень 2019р. та податку на прибуток за 2018р.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 25.07.2019р. №55/28-10-50-08-12/31557119 (далі за текстом - Акт).

У тексті Акту викладені судження контролюючого органу про вчинення особою низки податкових правопорушень, а саме: п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України та п.198.1 ст.198, п.198.3 ст.198, п.198.6 ст.198, абз.2 і 11 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України за рахунок віднесення до податкового обліку первинних документів, виданих ТОВ «Продастра».

22.08.2019р. з посиланням на Акт контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення - рішення № від 22.08.2019р., яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018р. у розмірі 665.965,00грн., а також № від 22.08.2019р., яким визначено суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість у загальному розмірі 166.491,25грн. (основний платіж 133.193,00грн., штраф 33.298,25грн.).

Не погодившись із правомірністю перелічених рішень контролюючого органу, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Суд зазначає, що з 01.01.2011 року правовідносини з приводу справляння податку на додану вартість регламентовані приписами розділу V Податкового кодексу України.

Так, згідно з п.п. «б» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У розумінні п.п.14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Окрім того, аналізуючи положення норм розділу V Податкового кодексу України (а саме: ст.ст.185, 187, 188, 198, 201) у кореспонденції з приписами ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України та ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України суд доходить висновку про те, що платник податків може правомірно реалізувати право на формування податкового кредиту з ПДВ у разі одночасного існування сукупності таких обставин як: 1) отримання від контрагента-постачальника первинних документів без дефекту форми, змісту (тобто відтворення всіх обов`язкових за законом реквізитів, з детальним описанням суті та показників господарської операції) чи походження (тобто створення документу реально існуючим суб`єктом права) або проведення операції списання безготівкових коштів з банківського рахунку в оплату вартості товару (роботи, послуги); 2) відсутність наміру на безпідставне одержання податкової вигоди; 3) реальне проведення платником податків господарської операції в умовах звичайної господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням засад розумності, виваженості, добросовісності, сумлінності та спрямована на отримання позитивного економічного результату; 4) настання події виникнення права на податковий кредит; 5) реєстрація контрагентом-постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вимоги до змісту та форми первинних документів викладені законодавцем у ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», де передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

До того ж у силу вимог абз.2 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.

Таким чином, і за приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», і за приписами абз.2 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна у якості первинного документа повинна містити відомості, котрі поза розумним сумнівом детально висвітлюють зміст та обсяг господарської операції і є достовірними.

На виконання вимог ч.5 ст.242 КАС України суд бере до уваги, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 20.12.2019р. по справі №826/16776/18 (адміністративне провадження №К/9901/29228/19) "Для цілей оподаткування ПДВ операції з постачання (придбання) товарів (послуг) мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку.

Наявність у платника ПДВ первинних документів, які складені для оформлення операції з постачання, не є безумовною підставою для визнання за платником податку права на податковий кредит. Обов`язковою умовою є достовірність цих документів.".

При цьому, суд зважає, що за визначенням ч.1 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Продовжуючи розгляд справи, суд відзначає, що з 01.01.2011 року правовідносини з приводу справляння податку на прибуток регламентовані приписами розділу ІІІ Податкового кодексу України і відповідно до п.134.1 ст.134 (у редакції, чинній на момент виникнення спору) об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Вимоги до оформлення первинних документів у цілях справляння податку на прибуток є абсолютно тотожними до вимог оформлення первинних документів у цілях справляння податку на додану вартість, котрі були викладені вище.

Окремо суд бере до уваги ту обставину, що специфікою справляння ПДВ відносно заявника є положення п.п.14.1.266 ст.14 та п.187.10 ст.187 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.187.10 ст.187 Податкового кодексу України платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом. Зазначене правило визначення дати виникнення податкових зобов`язань поширюється також на операції з постачання зазначених товарів/послуг для житлово-експлуатаційних контор, управителів багатоквартирних будинків та бюджетних установ, що отримують такі товари/послуги, якщо вони зареєстровані як платники податку.

За визначенням п.п.14.1.266 ст.14 Податкового кодексу України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

В обґрунтування доводу про відсутність події вчинення податкового правопорушення заявник подав до суду: 1) копію правочину у формі договору купівлі-продажу від 27.12.2018 року №27122716 (а.с.39-40 т.1), предметом якого є поставка арматури трубопроводної; 2) копію специфікації на 799.158,00грн. (у т.ч. і ПДВ 133.193,00грн.); 3) копію видаткової накладної №282 від 28.12.2018р. на загальну суму 799.158,00грн. (у т.ч. і ПДВ 133.193,00грн.) (а.с.42 т.1); 4) копії приходних ордерів; 5) копії документів про подальше фізичне використання арматури трубопроводної (а.с.45-228 т.1); 6) копії документів про оплату товару (платіжні доручення №189 від 11.01.2019р., №442 від 16.01.2019р., №496 від 17.01.2019р., №514 від 17.01.2019р., №587 від 18.01.2019р., №639 від 21.01.2019р.).

Контролюючим органом у ході перевірки були визнано, що контрагент постачальник зареєстрований у якості платника податку на додану вартість та здійснив реєстрацію виписаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 133.193,00грн.

Ці обставини викладені в тексті Акту, визнані учасниками справи, а відтак, не підлягають додатковому доказуванню.

Згідно із складеною заявником довідкою станом на 01.11.2019р. наявний залишок товарів (арматури трубопроводної), отриманої у межах правочину з ТОВ «Продастра». (а.с.230-231 т.1).

Перевірка була проведена Офісом з 27.06.2019р. по 18.07.2019р., але контролюючим органом не подано до суду документів про ініціювання процедури інвентаризації та спростування факту фізичного існування товару (арматури трубопроводної).

Згідно із частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Понад те, саме на суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, передбачена ч.2 ст.77 КАС України презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, та спростувати обґрунтоване твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом

Згідно із ст.ст. 75, 76 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Перевірка достатності викладених в акті перевірки аргументів владного суб`єкта та зібраних ним у ході проведення заходу державного нагляду (контролю) об`єктивних даних для визначення юридичної правильності та фактичної обгрунтованості висновку про вчинення особою протиправного діяння має відбуватись за критеріями ч.2 ст.2 КАС України та виключати можливість іншого тлумачення обставин дійсності інакше як доведеність існування події та складу правопорушення.

Суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом не подано належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів відповідності закону оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскарженого рішення.

Відсутність товарно-транспортної накладної, відомості сертифікатів відповідності, відомості паспортів виробника та узагальнена податкова інформація не спростовують реальності придбання заявником товару у ТОВ «Продастра», адже виконання зобов`язань за правочином у формі договору купівлі-продажу не вимагає від продавця наявності взагалі будь-яких ресурсів, окрім фізичного існування товару як речі матеріального світу.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах не забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк обставини фактичної дійсності з`ясував неповно, діяння особи кваліфікував неправильно, унаслідок чого міра застосованої юридичної відповідальності не узгоджується із характером, змістом та наслідками справжнього діяння особи.

Отже, у спірних правовідносинах допущені владним суб`єктом порушення спричинили настання негативних наслідків, що є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління № від 22.08.2019р., яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018р. у розмірі 665.965,00грн.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління № від 22.08.2019р., яким визначено суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість у загальному розмірі 166.491,25грн. (основний платіж 133.193,00грн., штраф 33.298,25грн.).

Стягнути на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (місце знаходження - 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, - 42969438) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місце знаходження - 04119, м.Київ, вул. Дигтярівська, будинок 11Г, код ЄДРПОУ - 43141471) витрати зі сплати судового збору у розмірі 12486,84 грн. (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят шість гривень 84 копійки).

Роз`яснити, що судове рішення виготовлено 20.02.2020р. у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя О.В.Старосєльцева