Справа № 120/31/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у залишення позовної заяви без розгляду

м. Вінниця

20 лютого 2020 р. Справа № 120/31/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олену Степанівну, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження заяву про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (вул. Соборна, б. 50, м. Вінниця, 21050)

Державної установи «Вінницька установа виконання покарань № 1» (вул. Брацлавська, б. 2, м. Вінниця, 21100)

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (далі - відповідач 1), Державної установи «Вінницька установа виконання покарань № 1» (далі - відповідач 2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

28.01.2020 року за вх. № 2709/20 відповідачем 1 через канцелярію суду подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Клопотання обґрунтовано тим, що для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, відповідач вважає що позивачем пропущено строк звернення до суду, адже, на його переконання, строк позовної давності слід обчислювати з 13.10.2017 року, оскільки саме з цього часу позивач в повній мірі реалізував своє право на отримання державної допомоги як особа з інвалідністю.

Вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходив з наступного.

У відповідності до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, як визначено ч. 2 ст. 122 КАС України, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх справ, свобод чи інтересів.

У ст. 16 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» визначено, що рішення органу, що призначає державну соціальну допомогу, може бути оскаржено в органі вищого рівня або у судовому порядку.

Системний аналіз норм доводить, що для звернення до суду у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності органів державної влади, зокрема, й Департаменту соціального захисту, встановлюється шестимісячний строк, якщо не встановлено інше. При цьому, суд наголошує, що законодавцем моментом початку перебігу такого строку є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх справ, свобод чи інтересів.

Спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з незгодою таких осіб з прийнятими органами державної влади чи місцевого самоврядування рішеннями. Тож строк звернення є необмеженим.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом ІІІ групи. Державна соціальна допомога йому була призначена з 2017 року. Втім позивач з цим не погоджується, адже вказує, що інвалідність йому встановлена з 2007 року, тож саме з цього часу йому слід призначити державну соціальну допомогу. Позивач вказує, що саме через бездіяльність відповідача 2 йому не була призначена соціальна допомога вчасно, що має своїм наслідком порушення його прав та інтересів.

Між тим, в Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (ст. 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (с. 22 та 64).

При цьому, Основний Закон містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (ст. 24).

За своєю природою державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю являє собою щомісячну державну допомогу, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю (ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю»).

В силу ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 646/6250/17 (провадження № К/9901/2128/18), адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою інших складових доходу та доходу в цілому, до якого, зокрема, належить й соціальна допомога.

Крім того, суд вказує, що позивач мав правомірні очікування здійснення виплати такої соціальної допомоги, адже є інвалідом ІІІ групи.

Правомірне очікування виникає у тому випадку, коли внаслідок заяв чи обіцянок від імені органу публічної влади, або внаслідок усталеної практики в особи сформувалося розумне сподівання, що стосовно неї орган публічної влади діятиме саме так, а не інакше.

Більш того, для того аби вимога могла вважатися «активом», що підпадає під дію ст. 1 протоколу № 1, Європейський суд з прав людини у справі «Дроан проти Франції» зазначив, що позивач повинен довести, що вона має достатні підстави в національному праві, приміром, що існує усталена судова практика національних судів на її підтвердження. Якщо це вдасться зробити - до гри вступає концепція «правомірних очікувань».

З приводу цього суд зазначає, що гарантія надання державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю закріплена у чинному законодавстві.

Варто також зазначити, що головне призначення категорії «правомірного очікування» у тому, аби надати індивідові можливість юрисдикційного захисту, навіть у тих пограничних ситуаціях, коли останній не здатен достеменно вказати на конкретну норму позитивного права, яка в тій чи іншій ситуації була порушена.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що предметом даного спору є саме бездіяльність відповідача 2. Згідно загальних засад права бездіяльність - це триваюче правопорушення, за яким неможливо встановити дійсний початок відліку процесуального строку звернення до суду.

За таких обставин, суд вважає не доведеним факт пропуску позивачем строку звернення до суду з позовною заявою та відповідно не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» та ст. 122, 123, 233 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, Державної установи «Вінницька установа виконання покарань № 1» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Маслоід Олена Степанівна