Справа № 640/23340/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року м. Київ № 640/23340/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін матеріали адміністративної справи

за позовом Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області

(36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІ.ДІ.ЕМ» (04050, м. Київ,

вул. Обсерваторна, буд. 12А)

про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області (далі по тексту - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІ.ДІ.ЕМ» (далі по тексту - відповідач), в якому просить: стягнути кошти з рахунків у банках Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІ.ДІ.ЕМ», а саме податковий борг в розмірі 28 312,96 грн. з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами на розрахунковий рахунок №UA1016002, код класифікації доходів бюджету 14040000, отримувач - УК у м. Полтава/14040000, код отримувача 38019510, банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що відповідач має борг на загальну суму 28 312,96 грн, який на день звернення до суду відповідачем не сплачений і існує більше 60 днів з дня надсилання податкової вимоги. Заходи по погашенню податкового боргу щодо боржника вичерпано і не призвели до його погашення, що є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення боргу в судовому порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року направлена поштовим відправленням за місцем реєстрації відповідача, зазначеним в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що уповноважені представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Пі.Ді.Ем» не отримували податкову вимогу, а тому вона не може вважатись врученою. Крім того, відповідно до інтернет-порталу АТ «Укрпошта» дані про відправлення за штрихкодовим ідентифікатором, який міститься на копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відсутні, бо не зареєстровані в системі. Також, представник відповідача стверджував, що особа, яка розписалась за отримання податкової вимоги є невідомою, оскільки директором товариства значиться Цвіліховський А.О.

Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, у якій стверджував, що податкова вимога направлена відповідачу згідно з вимогами чинного законодавства та є належно врученою.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Наявними матеріалами справи, зокрема довідкою від 12 листопада 2019 року №8973/10/16-3-50-10-14 підтверджується, що за відповідачем згідно інтегрованих карток платника податків обліковується податкова заборгованість на загальну суму 28 312,96 грн. з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Вказаний податковий борг виник на підставі самостійно визначених податкових зобов`язань згідно поданих відповідачем декларацій акцизного податку.

Вказані податкові зобов`язання мають статус узгоджених відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України зазначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Разом з тим, згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.

Доказів сплати визначеної суми податкового зобов`язання у встановленому порядку до суду не надано; тому, спірна сума заборгованості вважається податковим боргом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Так, контролюючим органом виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Пі.Ді.Ем.» податкову вимоги №2972-50 від 05 березня 2019 року на суму 21 454,96 грн.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що вказану податкову вимогу надіслано на адресу відповідача 06 березня 2019 року рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та отримано представником відповідача 11 березня 2019 року, про що свідчить відповідна розписка на повідомленні про вручення.

Вимогами пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

В частині доводів представника відповідача, що директором Товариства не значиться «Лабунська», тобто особа, прізвище якої вказано у повідомленні про вручення, суд зазначає, що нормами чинного законодавства передбачена можливість вручення поштового відправлення будь-якому уповноваженому представнику отримувача. При цьому, наявність таких повноважень на отримання поштового відправлення перевіряє саме працівник поштового відділення, а не посадова особа контролюючого органу.

Стосовно відсутності на інтернет-порталі АТ «Укрпошта» даних про відправлення з штрихкодовим ідентифікатором №026, суд зазначає, що представник відповідача здійснював такий пошук 23 січня 2020 року, що підтверджується відповідною роздруківкою, в той час як відправлення податкової вимоги здійснено 06 березня 2019 року. Водночас, відомості про дані відправлення для їх відстежування за штрихкодовим ідентифікатором зберігаються півроку, відповідно станом на здійснення такого пошуку представником Товариства відомості про відправлення уже видалені та система надає інформацію про те, що такі дані не зареєстровані.

Відтак, наведені відповідачем обставини, не спростовуються факту вручення представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Пі.Ді.Ем.» податкової вимоги №2972-50 від 05 березня 2019 року на суму 21 454,96 грн.

Суд також враховує, що відповідачем не заперечується у відзиві ні наявності податкових зобов`язань у розмірі 28 312,96 грн., ні їх сум розрахунку.

Станом на час розгляду справи відповідачем належних доказів про сплату податкових зобов`язань з акцизного податку в сумі 28 312,96 грн, як і не надано доказів щодо оскарження зазначеної податкової вимоги.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно пунктів 95.1 - 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Докази, які б підтверджували сплату податкового боргу в сумі 28 312,96 грн. на момент вирішення спору у справі відсутні, що є підставою для його стягнення у судовому порядку.

В частині тверджень про те, що відповідач перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві, відтак до суду звернувся неналежний позивач, суд виходить з наступного.

Статтею 222 розділу VI Податкового кодексу України визначено порядок і строки сплати податку.

Суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період (підпункт 222.1.1 пункту 222.1 статті 222 Податкового кодексу України).

Згідно вимог підпункту 222.3.1 пункту 222.3 статті 222 Податкового кодексу України, суми податку перераховуються до бюджету суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Особа - суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, сплачує податок за місцем здійснення реалізації таких товарів (підпункт 222.3.2 пункту 222.3 статті 222 Податкового кодексу України).

Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІ.ДІ.ЕМ» подано до Державної податкової інспекції у місті Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області декларацію акцизного податку від 08 січня 2019 року №, якою самостійно визначена сума податкового зобов`язання в розмірі 16380,00 грн; декларацію акцизного податку від 06 лютого 2019 року №, якою самостійно визначена сума податкового зобов`язання в розмірі 5160,00 грн; декларацію акцизного податку від 11 березня 2019 року №, якою самостійно визначена сума податкового зобов`язання в розмірі 1710,00 грн; декларацію акцизного податку від 11 квітня 2019 року №, якою самостійно визначена сума податкового зобов`язання в розмірі 1664,00 грн; декларацію акцизного податку від 06 травня 2019 року №, якою самостійно визначена сума податкового зобов`язання в розмірі 1899,00 грн; декларацію акцизного податку від 03 червня 2019 року №, якою самостійно визначена сума податкового зобов`язання в розмірі 1585,00 грн, які контролюючим органом прийнято та зареєстровано.

Нормами пункту 228.1 статті 228 Податкового кодексу України визначено, що контроль за сплатою податку на митній території України з алкогольних напоїв і тютюнових виробів, пального та спирту етилового здійснюють контролюючі органи.

Податковий борг виник в наслідок несплаченого самостійно визначеного податкового зобов`язання з акцизного податку за місцем реалізації (торгівлі) підакцизними товарами.

Право на звернення до суду із позовами, в т.ч. про стягнення податкового боргу з 01 січня 2017 року відповідно до вимог підпункту 19-1.1.45 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України має Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області, відтак до суду звернувся належний позивач з даним адміністративним позовом.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі наявних у справі доказів суд приходить до висновку доведеність контролюючим органом підстав виникнення податкової заборгованості, наявність боргу в сумі 28 312,96 грн, а також дотримання встановленої законодавством процедури, що передує стягненню податкового боргу в судовому порядку, що дає суду підстави для задоволення позову.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області задовольнити повністю.

Стягнути кошти з рахунків у банках Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІ.ДІ.ЕМ» (04050, м. Київ, вул. Обсерваторна, буд. 12А, ), а саме податковий борг в розмірі 28 312 (двадцять вісім тисяч триста дванадцять) гривень 96 копійок з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами на розрахунковий рахунок №UA1016002, код класифікації доходів бюджету 14040000, отримувач - УК у м. Полтава/14040000, код отримувача 38019510, банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук