Справа № 480/3488/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.М. Гелета
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 р. Справа № 480/3488/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.11.2019, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 11.11.19 по справі № 480/3488/19

за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Сумській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.04.2019 № 0-1820 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 716,68 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

В свою чергу, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майно - квартира НОМЕР_1 , площею 137 кв. м , що знаходиться в АДРЕСА_3 (а.с. 10).

17.04.2019 ГУ ДФС у Сумській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від № 0-1820, яким ОСОБА_1 нараховано податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 716,68 грн. (а.с. 8).

Позивач не погоджується із вказаним податковим повідомленням-рішенням у зв`язку з чим звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкту оподаткування, тобто житлового будинку. Оскільки позивачеві належить на праві приватної власності нерухоме майно - квартира НОМЕР_1 , площею 137 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_3 , то відповідачем правомірно нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 716,68 грн.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Порядок сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, встановлений статтею 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Так, п. 266.1.1. ПК України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п. 266.2.1. ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п. 266.3, 266.4, 266.5 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п. 266.6.1, п. 266.7 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано доводами апеляційної скарги, ОСОБА_1 є власником житлової нерухомості - квартири, площею 137 кв. м, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з копією розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік до податкового повідомлення-рішення від 17.04.2019 № 0-1820 сума податку нарахована в розмірі 716,68 грн. (а.с. 34).

Зазначена сума розрахована виходячи із ставки податку 0,25 % розміру мінімальної заробітної плати (згідно рішення Конотопської міської ради від 24.06.2015, з урахуванням змін, внесених рішеннями від 28.01.2016, від 26.01.2017, а.с. 26-30), встановленої на 1 січня 2018 року (3723,00 грн), тобто 9,31 грн. за 1 кв. м. нерухомого майна (3723,00 грн. х 0,25 %).

Загальна сума податку на 2018 рік визначена з урахуванням пільги, встановленої п. "а" пп. 266.4.1 ст. 266 ПК України, тобто базу оподаткування - 137 кв. м зменшено на пільгу в розмірі 60 кв. м (а.с. 34).

Таким чином відповідачем проведено вірний розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, із застосування відповідної пільги.

Крім того, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, що функціонує відповідно до закону України "Про доступ до судових рішень", в межах справи № 480/ 3826/18, судом досліджувалося правомірність визначення площі позивача, що належить на праві власності, та після перегляду справи в апеляційному порядку підтверджено правомірність нарахування податковим органом податку на площу 137 кв.м. за попередній рік із застосовуванням відповідної пільги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача щодо несвоєчасності направлення спірного рішення, як неправомірність податкового повідомлення-рішення, вз огляду на наступне.

Так, наслідки несвоєчасного направлення податкового повідомлення-рішення визначені пунктом 266.10.2 ПК України, відповідно до якого у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Несвоєчасне направлення податкового повідомлення-рішення не свідчить про його протиправність та не може бути підставою для його скасування, таке порушення є лише підставою для звільнення від відповідальності у зв`язку з несвоєчасною сплатою податку. Крім того, пунктом 266.10.3. ст. 266 ПК України прямо передбачено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу, тобто 1095 днів з дня, коли такий обов`язок у податкового органу виник.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення - рішення було направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 28.05.2019 за місцем його проживанням, що підтверджується фіскальним чеком № 909, проте лист повернувся до Головного управління ДФС у Сумській області за закінченням терміну зберігання.

Так само не впливає на законність спірного рішення відсутність доданого до нього розрахунку, оскільки пунктом 9 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності). Таким чином, одночасне надіслання податкового повідомлення-рішення та розрахунку до нього передбачене лише у разі наявності такого розрахунку, тобто не є обов`язковим.

Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність нарахування позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, у розмірі 716,68 грн.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що рішення суду першої інстанції є незаконним. Разом з тим, апелянтом не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 по справі № 480/3488/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко