Справа № 712/15497/19
Суддя: Борєйко О. М.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Юр`євої К.М.

відповідача Пітюренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора 2 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Пітюренко Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративною позовною заявою до інспектора 2 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Пітюренко О.В., в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАК №1761098 від 18 листопада 2019 року про її притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позовній вимоги обґрунтовані тим, що 18 листопада 2019 року відповідачем в м. Черкаси по вул. Генерала Момота, 60, було винесено постанову серії ЕАК №1761098 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, згідно якої позивач 18 листопада приблизно о 09 годині 20 хвилин керувала транспортним засобом та не виконала вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушила п.8.4 «в» ПДР України - порушення вимог заборонних знаків. Даною постановою до позивача застосовано покарання у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Позивач з фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, категорично не погоджується, вважає дії інспектора поліції неправомірними, а винесену постанову незаконною та необґрунтованою, а отже такою, що має бути скасована.

Спірна постанова винесена з порушенням права позивача на захист, ґрунтується на неповному та не об`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт її неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідачем не дотримано вимог щодо належної організації дорожнього руху, що включає дотримання встановленої законом правової процедури щодо встановлення дорожніх знаків за погодженням з органами місцевого самоврядування та інформування населення про зміну схеми дорожнього руху. Організація дорожнього руху та його обмеження на дорогах комунальної власності віднесена до компетенції органу місцевого самоврядування. Як було з`ясовано позивачем, 06 листопада 2019 року на офіційній сторінці патрульної поліції Черкаської області у соціальній мережі «Фейсбук» було розміщене повідомлення наступного змісту: «Увага! Відповідно до рішення Черкаської міської ради на території мікрорайону «Лісовий» запроваджено односторонній рух вулицями Олексія Панченка та Генерала Момота». Вказане оголошення не може вважатися належним оприлюдненням рішення органу місцевого самоврядування, оскільки патрульна поліція не уповноважена законом офіційно оприлюднювати рішення Черкаської міської ради, також у зазначеному повідомленні не зазначені реквізити рішення міської ради: дата його прийняття та номер. Крім цього, за результатами пошуку на офіційному сайті Черкаської міської ради, відповідне рішення не знайдене.

Вказані зміни, якщо вони дійсно були внесені рішенням Черкаської міської ради, повинні бути повідомленими в першу чергу жителям мікрорайону «Лісовий», де безпосередньо розташована ділянка дороги, на якій змінений правовий режим дорожнього руху. При цьому, органами поліції не забезпечено виконання покладених саме на них обов`язків забезпечення організації дорожнього руху відповідно до вимог ПДР України.

У разі, якщо рішенням Черкаської міської ради вирішено встановити на вул. Олексія Панченка дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено», яким на постійній основі з 06 листопада 2019 року було змінено схему дорожнього руху, одночасно з такою зміною, в період з 06 листопада 2019 року по 06 лютого 2020 року, повинен бути встановлений знак 5.64 «Зміна схеми руху», однак, такий знак відсутній.

Таким чином, позивач не була обізнана у встановленому законом порядку із зміною правового режиму дорожнього руху вулицями Олексія Панченка та Генерала Момота, де був запроваджений односторонній рух з 06 листопада 2019 року, в зв`язку з чим, рухаючись 18 листопада 2019 року, була переконана в тому, що не порушує правовий режим дорожнього руху, який існував до введення вищевказаних змін.

Крім того, знак не було оснащено додатковою зовнішньою облямівкою, яка б привертала увагу водіїв, а тому, рухаючись в автомобілі, не змогла з об`єктивних причин його побачити.

Отже, притягуючи позивача до адміністративної відповідальності, відповідач не дотримався вимог щодо належної організації дорожнього руху.

Крім того, відповідачем у спірній постанові не наведено будь-яких доказів її протиправної поведінки, при цьому свідки вчинення адміністративного правопорушення не допитувалися, дані про відеофіксацію у постанові відсутні.

Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2019 року відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на адміністративний позов протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідач - інспектор 2 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Пітюренко О.В. у визначений вищевказаною ухвалою суду строк скористався своїм правом, передбаченим ст.162 КАС України, та надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, 18 листопада 2019 року близько 09 години 19 хвилин відповідач ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки відповідно до повноважень, передбачених Законом України «Про національну поліцію» поблизу будинку №60 по вул. Генерала Момота в м. Черкаси . В цей час відповідач став свідком, як водій, керуючим транспортним засобом «ROVER 75», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п.8.4 «в» ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. В зв`язку з викладеними обставинами, вказаний автомобіль був зупинений відповідачем. Після перевірки документів водія транспортного засобу, відповідно до вимог ст.279 КУпАП, з врахуванням положень ст.280 КУпАП, відповідач здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП. Розглянувши справу, відповідач, у відповідності до положень ст.258 КУпАП, з дотриманням вимог ст.283 КУпАП та ч.2 ст.33, ст.251, ст.252 КУпАП, виніс постанову серії ЕАК №1761098 за ч.1 ст.122 КУпАП, відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Надалі, відповідач, згідно ст.285 КУпАП, ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручив її копію. Також позивачеві було роз`яснено зміст ст.ст.307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст.289 КУпАП щодо порядку оскарження постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що не дотримано вимог щодо належної організації дорожнього руху, зокрема, встановленої законом правової процедури щодо встановлення дорожніх знаків, а також інформування населення про зміну правового режиму дорожнього руху. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує на неправомірність запровадження одностороннього руху вулицями Олексія Панченка та Генерала Момота з огляду на неналежне інформування учасників дорожнього руху про такі зміни з боку органів місцевого самоврядування, а саме: з боку посадових осіб Черкаської міської ради. Однак, при цьому позивачем не наведено правової норми, яка б у такому випадку звільняла водіїв від виконання вимог дорожніх знаків. Крім того, позивач вказує на норми ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні» при встановленні дорожніх знаків 3.21 ПДР України, зокрема п.5.2.2, якими передбачено можливість розміщення дорожніх знаків, на яких необхідно зосередити увагу водіїв, на щитах із жовтим світлоповертальним тлом чи додатковою зовнішньою облямівкою жовтого кольору. Проте, вказаними норами передбачена лише можливість такого облаштування дорожніх знаків, а не безпосередній обов`язок. Сам по собі факт візуального несприйняття дорожнього знаку позивачем у певний момент часу не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення ПДР, оскільки є наслідком взаємодії як об`єктивних явищ природу, так і суб`єктивних процесів. Щодо посилань позивача на невірно встановлений знак, то ним не наведено правову норму, яка б звільняла водіїв від відповідальності за порушення ПДР у разі встановлення знаку не у відповідності до вимог цих правил або вимог ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування». Крім того, твердження позивача про відсутність вказаного рішення на офіційному інтернет - ресурсі Черкаської міської ради не відповідає дійсності та спростовується скріншотом з офіційного інтернет - ресурсу Черкаської міської ради з відповідним рішенням.

Також, позивачем вказано на відсутність доказів вчиненого правопорушення, однак до даного відзиву додаються фотозображення дорожніх знаків 3.21 «В`їзд заборонено», що розміщені по вул. Генерала Момота по руху зі сторони автодороги Н-16 (Р-10), а також відеозапис з нагрудного відеореєстратора відповідача, на якому зафіксований розгляд справи. Як вбачається з відеозапису, позивачем не оспорювався факт вчинення правопорушення, а висловлювалось лише бажання прискорити розгляд справи. Виходячи з викладеного, доводи позивача є необґрунтуваними та не спростовують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить у задоволенні вимог позивача відмовити.

До відзиву відповідачем додані матеріали, на які останній посилається, як на підставу правомірності винесення оскаржуваної постанови, а саме: DVD-диск з фото- та відеозаписом; копію постанови серії ЕАК №1761098 від 18 листопада 2019 року; скріншот (знімок екрану) з офіційного інтернет-ресурсу Черкаської міської ради; копію рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1181 від 14 грудня 2019 року; фото дорожніх знаків, розташованих по вул. Генерала Момота в м. Черкаси.

На відзив на позовну заяву позивачем заперечень суду не надано.

Позивач - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач - інспектор 2 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Пітюренко О.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі з наведених у відзиві підстав. Крім того зазначив, що в 2019 році у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, яка складається на технічному засобі та в подальшому роздруковується на місці її винесення, не було можливості вносити відомості про докази, які додаються до неї.

Під час судового розгляду, за участю відповідача, судом проведено перегляд відеофайлів, що записані на компакт-диску, який приєднаний відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Заслухавши доводи відповідача, врахувавши доводи позивача, які викладені ним у адміністративній позовній заяві, обставини, які зазначені у відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, провівши перегляд відеофайлів, що записані на ком пакт -диску, який приєднаний відповідачем до відзиву на позовну заяву, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, поліція, відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесений до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, передбачені ч.1 ст.122 КупАП.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора 2 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Пітюренко Олександра Володимировича серії ЕАК №1761098 від 18 листопада 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , посвідчення водія - НОМЕР_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Згідно постанови, ОСОБА_2 , 18 листопада 2019 року о 09 годині 19 хвилин 47 секунд, керуючи транспортним засобом «ROVER 75», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Черкаси, вул. Генерала Момота, 60, не виконала вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», що є порушенням вимог п.8.4 «в» ПДР України, - порушення вимог заборонених знаків, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.8.4 «в» ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п.33.3 «Заборонні знаки» ПДР України, дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» забороняє в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станціях тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9; запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні, відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав, сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і Органів Прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

Як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_2 18 листопада 2019 року близько 09 години 19 хвилин, здійснювала рух в м. Черкаси по вул. Генерала Момота, керуючи автомобілем, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до матеріалів адміністративної позовної заяви, позивач вказаний факт визнає, однак, заперечує факт порушення нею ПДР України та стверджує, що рух по вищевказаній вулиці вона здійснювала з дотриманням Правил дорожнього руху України, при цьому не заперечує можливість наявності на вищевказаній вулиці дорожнього знаку, який забороняє рух по цій вулиці, однак, вона його не бачила, про його вставлення на вказаній ділянці дороги з певного часу їй не було відомо, оскільки органами місцевого самоврядування відповідне рішення не доведене до відому громадян.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 258, 283 КУпАП, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно постанови серії ЕАК №1761098 від 18 листопада 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної відносно ОСОБА_2 , інспектором 2 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Пітюренко О.В., у даній постанові не зазначено доказів, які свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Під час судового розгляду інспектор 2 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Пітюренко О.В. зазначив, що в 2019 році у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, яка складається на технічному засобі та в подальшому роздруковується на місці її винесення, не було можливості вносити відомості про докази, які додаються до неї.

Однак у вищевказаній постанові міститься графа - «до постанови додаються», яка інспектором не заповнена, що свідчить про відсутність будь-яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

При цьому, в разі відсутності можливості заповнити вищевказану графу на технічному засобі, на якому складена та роздрукована постанова на місці її винесення, інспектор не позбавлений можливості внести до неї відомості шляхом заповнення її рукописним текстом, вказавши відповідні докази, як в її оригіналі, так і в її копії, яка була надана відповідачу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

В оскарженій постанові, в порушення вимог ст.283 КУпАП, не вказаний технічний засіб, яким здійснений відеозапис, на який відповідач посилається, як на доказ законності винесеної ним постанови, та який додає до відзиву на позовну заяву.

Крім того, під час перегляду відеофайлів, які записані на компакт-диску та додані відповідачем до відзиву на позовну заяву, встановлено, що на відеозаписах не зафіксовано адміністративне правопорушення, яке, на думку відповідача, вчинила ОСОБА_2 , тобто невиконання вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» 18 листопада 2019 року о 09 годині 19 хвилин 47 секунд по вулиці Генерала Момота, 60, в м. Черкаси. Відеозапис розпочато з 09 години 24 хвилини, а правопорушення, про яке йдеться в оскарженій постанові, вчинене о 09 годині 19 хвилин.

Вказані обставини виключають можливість прийняти наданий відповідачем відеозапис, який записаний на компакт-диску та приєднаний до відзиву на позовну заяву, в якості належного доказу вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а та постанові від 18 липня 2019 року у справі №261/522/16-а.

До відзиву на позов додано фототаблицю, на яку відповідач посилається, як на доказ вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Однак, з вказаної фототаблиці неможливо встановити дату та місце фіксування, за допомогою технічного засобу, обставин, які відображені в ній, та встановлення зображених дорожніх знаків саме на вулиці Генерала Момота в м. Черкаси , в день, зазначений в оскарженій постанові. В наданій відповідачем фототаблиці не зафіксований факт порушення ОСОБА_2 ПДР України 18 листопада 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що надана відповідачем фототаблиця не є належним доказом вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, зазначеного в оскарженій постанові.

Згідно ст.283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марку, модель, номерний знак).

Однак, в порушення ст.283 КУпАП, в оскарженій постанові не зазначено марки транспортного засобу, на якому позивач ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що він бачив, як позивач вчинив адміністративне правопорушення, за обставин, які відображені в оскарженій постанові.

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №357/10134/17, візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення того чи іншого пункту ПДР України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке зазначене в оскарженій постанові, відповідач обґрунтовує виключно власним спостереженням, яке не може бути належним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач зазначає, що за результатами пошуку на офіційному сайті Черкаської міської ради, рішення про впровадження одностороннього руху по вул. Генерала Момота в м. Черкаси нею не знайдено, в зв`язку з чим вважає, що органом місцевого самоврядування та поліції не забезпечено організацію дорожнього руху.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження - управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торгівельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Згідно ч.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Так, 14 грудня 2018 року виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийнято рішення №1181 «Про впровадження одностороннього руху вулицями Олексія Панченка та Генерала Момота», відповідно до якого, виконавчий комітет Черкаської міської ради, керуючись статтями 3, 9 Закону України «Про дорожній рух», ст.40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи лист голови комітету самоорганізації населення мікрорайону «Лісовий» Медведенко Н.В. (вх. №17409-01-18 від 19 вересня 2018 року) та протокол наради щодо організації руху транспорту по мікрорайону «Лісовий» від 04 жовтня 2018 року, вирішив: 1) Впровадити односторонній рух вулицями Олексія Панченка та Генерала Момота; 2) Директору комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради Мельнику О.О. : 2.1) Розробити схему організації дорожнього руху та погодити з Управлінням патрульної поліції в Черкаській області; 2.2). Забезпечити в місячний термін встановлення відповідних дорожніх знаків згідно з погодженою схемою; 3) Оприлюднити це рішення в засобах масової інформації; 4). Контроль за виконанням рішення покласти на заступника директора департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради Панченка Ю.В .

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно - правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Згідно ч.11 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності інформації у розпорядника офіційного веб-сайту, така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Як вбачається з скріншоту, виконаного відповідачем, з офіційного веб-сайту Черкаської міської ради, достовірність якого перевірена судом, рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1181 від 14 грудня 2018 року «Про впровадження одностороннього руху вулицями Олексія Панченка та Генерала Момота» оприлюднене на вказаному веб-сайті 19 грудня 2018 року, тобто у строк та в порядку, передбачені чинним законодавством України.

Отже, доводи позивача про те, що органом місцевого самоврядування та поліції не забезпечено організацію дорожнього руху, під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження та спростовані відповідачем та матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ПДР України.

Однак, вказана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відомості про яке викладені в оскарженій постанові.

Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції відіграє тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, отже, ст. 6 не може бути застосована. Однак, Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальним діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте, ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само, як і те, який державний орган розглядав справу.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закриттю, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно п.2 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено прийняття судом за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, рішення про визнання незаконною оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 9, 222, 245, 251, 280, 283 КУпАП, ст.ст.77, 205, 229, 241-246, 255, 286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора 2 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Пітюренко Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАК №1761098 від 18 листопада 2019 року, винесену інспектором 2 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Пітюренко Олександром Володимировичем, про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконною постанови серії ЕАК №1761098 від 18 листопада 2019 року, винесеної інспектором 2 роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Пітюренко Олександром Володимировичем, про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2020 року.

Суддя О.М. Борєйко