Справа № 420/116/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/116/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (пров. Штабний, 1, м. Одеса, 65012), Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168), треті особи Міністр оборони України ОСОБА_2 (службова адреса: АДРЕСА_2 ), Командувач Військово-Морських Сил Збройних Сил України Воронченко Ігор Олександрович (службова адреса: пров. Штабний, 1, м. Одеса, 65012) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі Командування ВМС ЗСУ), Міністерства оборони України (далі МОУ), треті особи Міністр оборони України ОСОБА_2 , Командувач Військово-Морських Сил Збройних Сил України Воронченко Ігор Олександрович (далі Командувач ВМС ЗСУ Воронченко І.О.), в якому позивач просить:

визнати бездіяльним Командування ВМС ЗСУ, незаконними, протиправними щодо не представлення, не нагородження, не відзначення медаллю «Ветеран служби» його полковника ОСОБА_1 ;

зобов`язати Командування ВМС ЗСУ негайно надати подання до нагородження його медаллю «Ветеран служби»;

зобов`язати МОУ нагородити (відзначити) наказом Міністра оборони України (по особовому складу) медаллю «Ветеран служби» його полковника ОСОБА_1 відповідно до «Положення про відомчі заохочувальні відзнаки Міністерства оборони України», що затверджено Наказом Міністерства оборони України від 11.03.2013 року № 165, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 березня 2013 року за № 484/23016 (далі Положення № 165);

зобов`язати Командування ВМС ЗСУ вручити йому медаль «Ветеран служби», відповідно до розділу III Положення № 165;

стягнути з Командування ВМС ЗСУ на його користь у якості грошового еквіваленту завданої моральної шкоди грошові кошти у сумі 500 001 (п`ятсот тисяч одна) грн.

Позивач зазначив, що він проходив військову службу у Збройних Силах України (далі ЗСУ), виконував обов`язки на посаді начальника науково-дослідного центру ЗСУ «Державний океанаріум», призначений наказом Міністра Оборони України від 06.09.2014 року № 518. Відповідно до наказу Начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) від 14.06.2019 року № 271, був звільнений з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2019 року № 176, виключений зі списків особового складу. Проте його не було відзначено медаллю «Ветеран служби», що здійснюється з нагоди Дня ЗСУ або при звільненні військовослужбовця з військової служби в запас (відставку) за наявності в нього відповідної вислуги років у календарному обчисленні, відповідно до Положення «Про відомчі заохочувальні відзнаки Міністерства оборони України», затвердженого Наказом МОУ від 11.03.2013 року № 16.

На думку позивача він має право на таку нагороду ще з 2016 року, одразу ж при набутті ним 25-річної календарної вислуги років, але посадові особи Командування ВМС ЗСУ у незаконний спосіб перешкоджали йому отримати свою нагороду, оголошуючи незаконні догани, які у подальшому були частково скасовані чи зняті у зв`язку з закінченням строку.

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що він раніше був нагороджений медалями: « 15 років сумлінної служби», « 20 років сумлінної служби» та відзначений неодноразово грамотами та подяками. Завдяки його роботі відновлено та сформовано у місті Одеса науково-дослідний центр ЗСУ «Державний океанаріум».

ОСОБА_1 стверджує, що, внаслідок не нагородження його медаллю «Ветеран служби», йому завдано значної моральної шкоди. Водночас, позивач посилається на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, наведених в пункті постанови від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з яким, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач вказує, що він отримав моральну шкоду, у зв`язку з тим, що органи військового управління МОУ за власною ініціативою не виправили помилку, а саме: не нагородили його відзнакою, та йому наразі власноруч доводиться відновлювати свої права. Як наслідок, це негативно вплинуло за стан здоров`я та призвело до загострення хронічного захворювання, тому він бажає відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 500 001 (п`ятсот тисяч одна) грн.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 51-53).

Ухвалою суду від 24.01.2020 року відмовлено Командуванню ВМС ЗСУ у задоволенні клопотання, викладеного у відзиві на позов, про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.77-78).

Ухвалою суду від 21.02.2020 року долучено до матеріалів справи подані до суду 17.02.2020 року та 21.02.20120 року заяви позивача ОСОБА_1

27.01.2020 року до суду надійшов від представника відповідача МОУ та третьої особи на стороні відповідача відзив на позовну заяву, в яких зазначено, що доводи позивача є незаконними та безпідставними.

Обґрунтування відзиву полягає у тому, що, відповідно до розділу III Положення № 165: Відзнакою медаль «Ветеран служби» нагороджуються військовослужбовці ЗСУ за високі показники у бойовій і професійній підготовці, зразкове виконання військового обов`язку і мають вислугу 25 і більше календарних років. Водночас, протягом календарного року кількість нагороджених не може перевищувати 3 500 осіб.

Представник відповідача зазначає, що, згідно з п. 13 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, заохочення має бути заслуженим. При визначенні виду заохочення враховується характер заслуг військовослужбовця та його ставлення до служби за попередній час.

Окрім того, представник відповідача МОУ, вказує, що таке повноваження як право висувати підлеглих військовослужбовців для відзначення державними нагородами України є правом, а не обов`язком. Відповідно, таке право відноситься до дискреційних повноважень командирів (начальників), до яких за рангом належить і Командувач ВМС ЗСУ. Дискреційні повноваження це право посадових осіб органів державної влади та військового управління діяти за певних умов на власний розсуд в межах закону. Саме тому представник відповідача МОУ вважає, що Командувач ВМС ЗСУ не може бути примушений робити те, що суперечить його думці, інтересам служби та діючому законодавству.

Також представник відповідача зазначає, що не визнає вимоги позивача щодо стягнення з Командування ВМС ЗСУ, у якості грошового еквіваленту завданої моральної шкоди, грошові кошти в розмірі 500 001 грн. Адже, згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою розуміється втрата немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. А позивач, в свою чергу, не обґрунтував розмір заподіяної шкоди та їх причинний зв`язок з незаконною, на його думку, дією чи бездіяльністю.

Представник відповідача МОУ та третьої особи на стороні відповідача просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

28.01.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Командування ВМС ЗСУ, в якому вимоги позивача не визнаються та вважаються незаконними і не обґрунтованими.

Представник відповідача наголошує, що позивач пропустив місячний строк для звернення до суду, адже йому стало відомо про не нагородження медаллю 09.09.2019 року (на момент звільнення та виключення зі списків особового складу), а не 06.12.2020 року (на ймовірний день нагородження День ЗСУ), як зазначає позивач.

Представник відповідача Командування ВМС ЗСУ вказує, що, відповідно до ст. 27 Статуту, нагородження заохочувальними відзнаками МОУ є одним із видів заохочення, позивач же до звільнення не мав високих показників у бойовій і професійній підготовці, не виконував військовий обов`язок зразково та мав не зняті дисциплінарні стягнення.

Також представник відповідача Командування ВМС ЗСУ посилається на положення Статуту, а саме статті 32, яка закріплює, що військовослужбовець, що має дисциплінарні стягнення, заохочується шляхом зняття накладеного раніше стягнення.

Представник відповідача Командування ВМС ЗСУ просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

05.02.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідача МОУ, в який позивач підтримав свої доводи позовних вимог та зазначив, що він не згодний відповідачем, якій у відзиві вказує про чітку межу можливих нагород на рік і тим самим зосереджує увагу суду на тому, що йому - ОСОБА_1 її не вистачило, але при цьому відповідачем не було подано статистичних даних про нагородження відзнакою «Ветеран служби» за 2016, 2017, 2018 роки.

Позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

07.02.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідача Командування ВМС ЗСУ, в якій ОСОБА_1 не згодний з позицією вказаного відповідача щодо пропущення строку звернення до суду з даним позовом та зазначає, що ним не пропущений строк звернення до суду з позовом, оскільки строки чітко визначені в позовній заяві та законодавчо підтверджені.

Окрім того, на думку ОСОБА_1 , відповідач хоча і дає посилання на дискреційні повноваження, проте не наводить жодного нормативно-правового акта у підтвердження своїх доводів.

Позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

17.02.2020 року до суду від представника відповідача Командування ВМС ЗСУ надійшло заперечення проти позову, де вказано, що особисте твердження позивача щодо неправомірності наказів про дисциплінарні стягнення до нього, чи видання їх з метою дискримінації не підтверджується. Навпаки, відповідно до Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року по справі № 1540/3448/18 та Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року по справі №1540/3340/18, позивачу відмовлено в задоволенні позовів щодо скасування наказів Командування ВМС ЗС України від 26.06.2018 року № 94 та від 05.05.2018 року № 67.

19.02.2020 року до суду від позивача надійшла заява (пояснення) по справі. У заяві (поясненні) міститься позиція позивача, а саме: він вважає, що на момент фактичного звільнення він не мав жодного дисциплінарного стягнення.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ЗСУ на посаді начальника науково-дослідного центру ЗСУ «Державний океанаріум», на яку був призначений наказом Міністра Оборони України від 06.09.2014 року № 518 (а.с. 13).

Наказом Начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) № 271 від 14.06.2019 року позивач звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я (а.с. 16).

29.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом до Командувача ВМС ЗСУ про порушення питання щодо нагородження його ОСОБА_1 відзнакою «Ветеран служби» (а.с. 30-31).

Наказом № 176 командира військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2019 року позивач виключений із списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення. Вислуга років у ЗСУ складає безперервна 28 років, загальна 29 років (а.с. 17).

09.09.2019 року, позивачу на рапорт від 29.08.2019 року надійшла відповідь від начальника управління персоналом - заступника начальника штабу Командування ВМС ЗСУ Шевченко О.А., в якій зазначається, що Подання до нагородження медалями « 10 років сумлінної служби», « 15 років сумлінної служби», « 20 років сумлінної служби» та «Ветеран служби» з нагоди Дня ЗСУ надсилаються до Департаменту кадрової політики МОУ до 15 жовтня поточного року у разі звільнення з військової служби в запас (відставку) одночасно із поданням до звільнення з військової служби. Подання на звільнення з лав ЗСУ у відставку на позивача було складено та підписано 05.06.2019 року та за вихідним від 06.06.2019 року направлено начальнику кадрового центру ЗСУ. На той час ОСОБА_1 мав не зняті дисциплінарні стягнення. Стягнення були зняті лише 26.06.2019 року, у відповідності до статті 106 Статуту, у зв`язку із закінченням строку (а.с. 32-33).

Позивач вважаючи, що його права порушені, звернувся до суду з позовом.

Спірні правовідносини, регламентовані Законом України «Про Збройні Сили України», Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, Положенням «Про відомчі заохочувальні відзнаки», затвердженого Указом Президента України від 30.05.2012 року № 365/2012 (далі Положення «Про відомчі заохочувальні відзнаки») , Положенням №165.

Статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Згідно з ст. 2 Закону, правовою основою діяльності Збройних Сил України є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», статути Збройних Сил України, інші закони України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, міжнародні договори України, що регулюють відносини в оборонній сфері.

Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, відповідно до його преамбули, визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Останні зміни в Дисциплінарний Статут Збройних Сил України були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання військового обов`язку та проходження військової служби» № 205-IX від 17.10.2019 року. Вказаний Закон набрав чинності 30.11.2019 року.

Враховуючи, що позивач був звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я, наказом Начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) № 271 від 14.06.2019 року, а реалізований вказаний наказ про звільнення шляхом виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 зі зняттям з усіх видів забезпечення наказом № 176 командира військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2019 року, на спірні правовідносини розповсюджуються норми Дисциплінарного Статуту ЗСУ в редакції до внесення змін Законом України № 205-IX від 17.10.2019 року.

Відповідно до п. 13 Розділу ІІ («Заохочення») Дисциплінарного Статуту ЗСУ заохочення є важливим засобом виховання військовослужбовців і зміцнення військової дисципліни. Кожний командир у межах прав, наданих йому цим Статутом, зобов`язаний заохочувати підлеглих військовослужбовців за старанність, розумну ініціативу та сумлінне виконання службових обов`язків. У разі коли командир вважає, що наданих йому прав недостатньо для заохочення військовослужбовців, які відзначилися, він може клопотати про заохочення перед старшим командиром. Заохочення має бути заслуженим. При визначенні виду заохочення враховується характер заслуг військовослужбовця та його ставлення до служби за попередній час.

Пунктом 27 Статуту визначені заохочення, які застосовуються до офіцерів, та це є, зокрема, нагородження заохочувальними відзнаками Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 43 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, заохочувальними відзнаками Міністерства оборони України нагороджуються військовослужбовці та інші особи за бездоганну службу та видатні заслуги перед Збройними Силами України.

Згідно з п. 1 Положення «Про відомчі заохочувальні відзнаки», відомчі заохочувальні відзнаки (далі відомчі відзнаки) встановлюються з метою заохочення та відзначення особистих трудових досягнень у професійній, службовій діяльності, за бездоганну службу та особливі заслуги під час виконання службових обов`язків працівників центральних органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій, що входять до сфери їх управління, військовослужбовців та працівників військових формувань, осіб рядового і начальницького складу, працівників державних правоохоронних органів, а також інших осіб, визначених цим Положенням.

Пунктом 2 Положення встановлено, що відомчими відзнаками відзначаються, зокрема, медалями « 10 років сумлінної служби», « 15 років сумлінної служби», « 20 років сумлінної служби», «Ветерану служби» військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.

Пунктом 3 Положення «Про відомчі заохочувальні відзнаки» визначено, що відомча відзнака встановлюється з одночасним затвердженням положення про відомчу відзнаку та ескізу відомчої відзнаки наказом відповідно керівника центрального органу виконавчої влади, керівника (командувача) військового формування, державного правоохоронного органу, який згідно із законодавством України уповноважений видавати накази, що є нормативно-правовими актами.

Положенням про відомчу відзнаку визначаються підстави відзначення осіб відомчою відзнакою, порядок представлення до відзначення, розгляду матеріалів та прийняття рішення про відзначення або відмову у відзначенні, опис відомчої відзнаки, порядок вручення, носіння, зберігання відомчої відзнаки, а також гранична кількість відомчих відзнак, якими можуть бути відзначені працівники, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу протягом календарного року.

Положення про відповідну відомчу відзнаку щодо МОУ затверджено наказом Міністерства оборони України від 11.03.2013 року № 165, а саме «Положення про відомчі заохочувальні відзнаки Міністерства оборони України», а також встановлені відомчі заохочувальні відзнаки Міністерства оборони України, зокрема, медалі « 10 років сумлінної служби», « 15 років сумлінної служби», « 20 років сумлінної служби», «Ветеран служби».

Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 Положення, вказаним Положенням визначається порядок нагородження військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, а також інших осіб заохочувальними відзнаками Міністерства оборони України (далі відзнаки). Нагородження відзнаками проводиться з нагоди ювілеїв, державних свят та військових професійних свят та з інших підстав.

Згідно з п. 1.14. Положення № 165, відзнакою медаль «Ветеран служби» нагороджуються військовослужбовці Збройних Сил України за високі показники у бойовій і професійній підготовці, зразкове виконання військового обов`язку і мають вислугу 25 і більше календарних років. Протягом календарного року кількість нагороджених не може перевищувати 3500 осіб.

Пунктом 1.20 визначено, що військовослужбовці, які мають не зняті дисциплінарні стягнення, до нагородження відзнаками не подаються.

Розділ ІІ Положення № 165 встановлює порядок представлення до відзначення відомчими відзнаками. Визначення та висунення осіб до нагородження відзнаками здійснюється у військовому (трудовому) колективі, де вони проходять службу (працюють), з додержанням принципів прозорості, гласності та відкритості. При цьому визначається відповідна відзнака, забезпечуються виконання вимог цього Положення та послідовність і періодичність нагородження. Клопотання про нагородження військовослужбовців (працівників Збройних Сил України) відзнаками здійснюється щодо підлеглих осіб безпосереднім командиром (начальником) перед відповідним прямим командиром (начальником). Клопотання про нагородження відзнаками порушується через відповідні органи вищого рівня (за підпорядкованістю) перед посадовими особами, які мають право вносити Міністру оборони України подання до нагородження відзнаками.

Відповідно до п. 2.4, подання, зразок якого наведено у додатку 1 до цього Положення, вноситься Міністру оборони України через Департамент кадрової політики Міністерства оборони України щодо військовослужбовців, які представляються до нагородження медалями, першим заступником Міністра оборони України, заступниками Міністра оборони України, начальником Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил України, командувачами видів Збройних Сил України, командувачами оперативних командувань.

Пунктом 2.5 Положення № 165 встановлено, що подання до нагородження медалями, у тому числі «Ветеран служби» з нагоди Дня Збройних Сил України надсилаються до Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України до 15 жовтня поточного року у разі звільнення з військової служби в запас (відставку) одночасно із поданням до звільнення з військової служби.

Відповідно до п. 2.10, рішення про нагородження відзнаками приймається Міністром оборони України.

Аналіз вищезазначених положень вказаних нормативних актів свідчить про те, що для подання до нагородження медаллю «Ветеран служби» з нагоди Дня Збройних Сил України, недостатньо мати вислугу 25 і більше календарних років. Вказаною медаллю нагороджуються військовослужбовці Збройних Сил України за високі показники у бойовій і професійній підготовці, зразкове виконання військового обов`язку.

Враховуючи положення п. 1.14 Положення № 165 щодо обмеження кількості військовослужбовців (не може перевищувати 3 500 осіб), які протягом календарного року можуть бути нагороджені вказаною відзнакою, та встановлений порядок щодо визначення осіб, які можуть бути представлені до відомчої відзнаки, суд вважає обґрунтованими доводи представників відповідачів та третьої особи на стороні відповідача, що вирішення вказаного питання є дискреційним повноваженням відповідного командира.

Крім того, п. 2.5 Положення № 165 визначений строк щодо надіслання подання до нагородження медалями, у тому числі «Ветеран служби» з нагоди Дня Збройних Сил України до Департаменту кадрової політики МОУ, а саме: до 15 жовтня поточного року у разі звільнення з військової служби в запас (відставку) одночасно із поданням до звільнення з військової служби.

Також визначено, коли подання не надсилається у будь-якому разі, а саме: згідно з п. 1.20 Положення № 165, військовослужбовці, які мають не зняті дисциплінарні стягнення, до нагородження відзнаками не подаються.

Судом встановлено, що подання на звільнення у відставку позивача зі служби було складено та підписано 05.06.2019 року та 06.06.2019 року направлено начальнику кадрового центру ЗСУ.

На час направлення подання на звільнення позивач мав не зняті дисциплінарні стягнення (накази Командування ВМС ЗСУ від 26.06.2018 року № 94 та від 05.05.2018 року № 67), що виключало взагалі надіслання одночасно із поданням до звільнення з військової служби подання відносно позивача до нагородження медаллю «Ветеран служби» з нагоди Дня Збройних Сил України до Департаменту кадрової політики МОУ.

Згідно з листом Командування ВМС ЗСУ від 09.09.2019 року, стягнення були зняті лише 26.06.2019 року у відповідності до ст. 106 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, у зв`язку із закінченням строку (а.с. 32-33).

Проте, позивач був вже звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я наказом Начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) № 271 від 14.06.2019 року. Реалізація вказаного наказу про звільнення шляхом виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 зі зняттям з усіх видів забезпечення наказом № 176 командира військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2019 року не впливає на визначений пунктом 2.5 Положення № 165 порядок надіслання подання до нагородження медалями у разі звільнення з військової служби в запас (відставку) лише одночасно із поданням до звільнення з військової служби. Тобто саме на час подання до звільнення з військової служби у відповідного суб`єкта наявне дискреційне право надіслати також подання до нагородження медалями.

Таким чином, судом встановлена відсутність порушеного права позивача.

Між тим, відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідачів та зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню. Відповідно не підлягають задоволенню як похідні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою, відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 242-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (пров. Штабний, 1, м. Одеса, 65012, ), Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ), треті особи: Міністр оборони України ОСОБА_2 (службова адреса: АДРЕСА_2 ), Командувач Військово-Морських Сил Збройних Сил України ОСОБА_3 (службова адреса: пров. Штабний, 1, м. Одеса, 65012) про визнання протиправною бездіяльності Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України щодо не представлення, не нагородження, не відзначення медаллю «Ветеран служби» полковника ОСОБА_1 ; зобов`язання Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України негайно надати подання до нагородження медаллю «Ветеран служби» полковника ОСОБА_1 ; зобов`язання Міністерства Оборони України нагородити (відзначити) наказом Міністра оборони України (по особовому складу) медаллю «Ветеран служби» полковника ОСОБА_1 ; зобов`язання Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України вручити медаль «Ветеран служби» відповідно до розділу III. «Положення про відомчі заохочувальні відзнаки Міністерства оборони України», що затверджено Наказом Міністерства оборони України від 11.03.2013 року № 165; стягнення з Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України моральної шкоди у сумі 500 001 (п`ятсот тисяч одна) грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.