Справа № 480/4854/19
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2020 р. Справа № 480/4854/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шаповала М.М.,
за участю секретаря судового засідання - І.С. Іуткіної,
представника позивача - С.Г. Мазнєвої,
представника відповідача - Ю.О. Мазурок,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/4854/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приймаючи оскаржувані рішення податковий орган не довів правомірності своїх дій і послався на норми Податкового Кодексу, які не порушувались платником податку - позивачем. Крім того, відповідачем не взято до уваги той факт, що відповідно до паспорту позивача та інформації з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 30.07.1982 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та ніколи не змінювала цієї адреси. Тобто, її податкова адреса є одночасно її місцем реєстрації, а отже обчислення вказаного податку мало здійснюватись контролюючим органом за місцем зазначеної адреси, а не відповідачем. Відомості про реєстрацію позивача в якості платника податків в ГУ ДПС у Чернівецькій області відсутні, а тому у відповідача відсутні правові підстави для нарахування та виписки всіх трьох оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
На думку позивача, ГУ ДПС у Чернівецькій області не було враховано те, що об`єкти по яких здійснювався розрахунок відносяться до будівель промисловості, які у розумінні ст. 266 ПК України (абз. "є" п. п. 266.2.2 п. 266 ПК України) не являються об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.
Крім того, згідно інформації з ЄДР, позивач здійснює виробничу діяльність у сфері виробництва інших готових металевих виробів - клас 25.99, яка за Класифікатором видів економічної діяльності віднесена до секції "С2 - "Переродна промисловість", розділ 25- "Виробництво готових металевих виробів, крім машин і устаткування" та здійснює допоміжне обслуговування наземного транспорту - клас 52.21, яка за Класифікатором видів економічної діяльності віднесена до секції "Н" - розділ 52 "Складське господарство та допоміжна діяльність у сфері транспорту".
Вказане у сукупності свідчить про те, що позивач здійснює виробничу діяльність у сфері переробної промисловості та допоміжну діяльність у сфері складського господарства і транспорту та використовує зазначене нерухоме майно у своїй діяльності, як виробниче та допоміжне.
Ухвалою від 28.11.2019 відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з викладених в позові підстав та просила задовольнити їх в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та пояснила, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в Україні регулюється ст. 266 ПК України, яка визначає його обов`язкові елементи, при наявності яких контролюючий орган приймає податкове повідомлення-рішення.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України). Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п. п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України). Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України). База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України). Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Зазначила, що нарахування грошових зобов`язань стосовно оскаржуваних податкових повідомлень - рішень відбулось з урахуванням офіційної інформації з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та рішення Мамалигівської сільської ради.
Стосовно того, що оскаржувані рішення винесені податковим органом не за місцем реєстрації платника податків, а місцем знаходження об`єктів нерухомості, пояснила, що ГУ ДПС у Сумській області не здійснювалося нарахування відповідного податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік по відповідним об`єктам нерухомості. Отже, подвійного оподаткування не відбулося. Особа не звільняється від обов`язку, покладеного на неї законодавством, сплачувати податок через нарахування податкового зобов`язання іншим територіальним податковим органом, за місцем знаходження об`єктів нерухомості.
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності відповідно до ст. 90 КАС України, суд визнає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ГУ ДПС у Чернівецькій області без проведення перевірки прийнято відносно позивача наступні податкові повідомлення - рішення:
Підставою для винесення оскаржених рішень послугувало наявна у суб`єкта владних повноважень інформації про знаходження у власності платника об`єктів нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення площею 650 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 , нежитлового приміщення загальною площею 1572,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_3 та житлове приміщення загальною площею 118,8 кв. м. за адресою АДРЕСА_4 .
Обставини належності позивачу цих об`єктів на праві приватної власності, проведення державної реєстрації речових прав на перелічені об`єкти, показник розміру площі об`єктів, місця дислокації сторонами не оспорюються, визнаються, а тому не підлягають додатковому доказуванню.
Перевіряючи відповідність закону оскаржених податкових повідомлень - рішень, суд зазначає, що правовідносини зі справляння в Україні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, унормовані, насамперед, приписами ст. 266 Податкового кодексу України та положеннями відповідних рішень органів місцевого самоврядування з питань справляння місцевих податків і зборів.
Згідно з п. 266.1.1 ст. 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою оподаткування у відповідності до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).
В підпункті 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України визначено ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).
Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 267 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Згідно пункту 45.1. статті 45 ПК України: платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Як вбачається з витягу з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_5 . Крім того, саме це місце реєстрації проживання позивача зазначена відповідачем і в оскаржуваних податкових повідомленнях - рішеннях.
Податкова адреса ОСОБА_1 є одночасно її місцем реєстрації, у зв`язку з чим, суд вважає, що обчислення вказаного податку мало здійснюватись контролюючим органом за місцем зазначеної адреси позивача, а не ГУ ДПС у Чернівецькій області, а податковим органом за місцем реєстрації позивачки, тобто ГУ ДПС у Сумській області.
Суд вважає, що відповідач не довів суду правомірності прийнятих ним рішень, оскільки вони винесені не в межах повноважень відповідача і не у спосіб, що визначений підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати зі сплаті судового збору при поданні позову до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.02.2020.

Суддя М.М. Шаповал