Справа № 520/707/2020
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Харків

21 лютого 2020 р. справа № 520/707/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 82% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01 січня 2018 року протиправними; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області () з 01 січня 2018 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) пенсію у розмірі 82 % відповідних сум грошового забезпечення, здійснити виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) суму недоплаченої частини пенсії з 01 січня 2018року з урахуванням виплачених сум.

Заявлені вимоги обґрунтовані протиправністю зменшення відсоткового значення пенсії з 82% до 70% грошового забезпечення після перерахунку з 01.01.2018р.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - владний суб"єкт, Управління, ГУ) з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що зменшення розміру пенсії до 70% грошового забезпечення військовослужбовця відповідає діючій нормі закону. Виплата пенсії після призначення 11.04.2018р. здійснювалась у порядку пунктів ч.2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проходив публічну військову службу у Збройних силах СРСР, звідки був звільнений з посади начальника штабу бригади - 15.12.1986р. у відставку з показником вислуги років у 29 роки.

Позивач перебував на обліку Харківського обласного військового комісаріату як отримувач пенсії, призначеної на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992р.) з 16.12.1986 року у розмірі 72 % грошового забезпечення за вислугу 29 років, яка була збільшена з 01.01.1993р. до 75% грошового забезпечення та з 01.01.1996р. до 82% грошового забезпечення.(а.с.12-13)

За власним бажанням, згідно поданої заяви від 20.01.2011р., заявник змінив підставу призначення пенсії та перейшов на отримання пенсії за іншим законом, що також підтверджується атестатом Головного управління про зняття з обліку від 21.01.2011р. №139 .

11.04.2018р. заявник подав до Головного управління звернення установленого зразка з приводу нового призначення пенсії у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Протоколом Головного управління заявнику з 11.04.2018р. була повторно призначена пенсія у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", але вже у розмірі 70% грошового забезпечення.

При призначенні пенсії брались до розрахунку показники окладу за посадою - 7.050,00грн., показники окладу за військовим званням - 1.480,00грн., надбавкою за вислугу років - 4.262,00грн.

Грошовий вираз призначеної пенсії склав 8.956,50 грн. як добуток 70% від грошового забезпечення у 12.795,00 грн.

Не погодившись із такими діяннями адміністративного органу з приводу визначення розміру пенсії у розмірі 70 % від загальної суми грошового забезпечення, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які виникли на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч. 1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" прийнятий на зміну положенням Закону України Про пенсійне забезпечення.

У силу дії норми ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Так, положення названого закону запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії особи, а саме: 1) за ст.43 згаданого закону у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 згаданого закону у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

При цьому, ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначено порядок обчислення розміру пенсії у разі її призначення вперше і саме у цій процедурі базовою розрахунковою величиною є виплати (як винагорода за працю), одержані особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення самого працівника (службовця) - власна винагорода особи за працю).

Натомість, ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначено порядок обчислення розміру вже призначеної пенсії шляхом її перерахунку у залежності від тих виплат (як винагорода за працю), котрі одержані третьою сторонньою особою - іншим працівником, який обіймає цю ж саму чи прирівняну посаду (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення іншого працівника - діючого службовця за аналогічною (прирівняною) посадою - винагорода третьої сторонньої особи за працю).

У спірних правовідносинах має місце випадок нового призначення пенсії Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а не перерахунку розміру раніше призначеної пенсії (на чому помилково наполягає заявник).

Подія нового призначення пенсії припала на календарну дату 11.04.2018р., виплата пенсії у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" була розпочата з 01.05.2018р.

28.02.2018р. набрали чинності положення постанови КМУ від 21.02.2018 року №103 (далі за текстом - постанова КМУ №103), які передбачали перерахунок розміру раніше призначених пенсій у зв`язку з набранням чинності постановою КМУ №704 від 30.08.2017р. (далі за текстом - постанова КМУ №704).

При цьому, норми постанови КМУ №704 набрали чинності з 01.03.2018р., але у силу п.п. 1 і 2 постанови КМУ №103 у цілях перерахунку розміру раніше призначених пенсій підлягали застосуванню з 01.01.2018р.

Між тим, заявник станом на 01.01.2018р., 21.02.2018р., 28.02.2018р., 01.03.2018р. не мав пенсії, призначеної за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Як вже зазначалось вище, згідно атестату про зняття з обліку від 21.01.2011р. №139, позивача було переведено на пенсію за іншим законом.

Лише з 11.04.2018р. заявнику була призначена нова пенсія саме у порядку Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Таким чином, заявник не має порушеного права в аспекті проведення перерахунку пенсії на підстави постанови КМУ №103 та постанови КМУ №704, адже нова пенсія у порядку Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб була призначена вже після набрання чинності переліченими постановами.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності, суд зазначає, що 11.04.2018р. мала місце подія не перерахунку розміру раніше призначеної пенсії у порядку ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а подія нового призначення пенсії у порядку ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, у зв`язку з встановленою відсутністю перерахунку розміру раніше призначеної пенсії позивача з 01 січня 2018 року у порядку ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суд приходить до висновків про відсутність протиправних дій з боку відповідача з приводу перерахунку пенсії, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача про визнання дій Головного управління які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 82% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01 січня 2018 року протиправними та зобов`язання з 01 січня 2018 року перерахувати та виплачувати позивачу пенсію у розмірі 82 % відповідних сум грошового забезпечення, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Однак, враховуючи встановлені обставини справи, суд зважає на положення п.47 розділу XV Закону України Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування, де указано, що особам, пенсії / щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника- консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4 3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію / щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково- технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

З наведеної норми закону чітко та однозначно слідує, що законодавець надав громадянину право повернутись до умов раніше призначеної пенсії.

Тому з огляду на ч.І ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі Щокін проти України (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06), рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі Серков проти України (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) суд вважає, що заявник не може бути позбавлений цього ж права, навіть у тому разі, коли перехід на іншу пенсію відбувся раніше (до набрання чинності п.47 розділу XV Закону України Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування), оскільки протилежне тлумачення закону матиме невідворотним наслідком дискримінацію.

Як вже зазначалось вище, розмір раніше призначеної заявнику пенсії з 16.12.1986р. складав у розмірі 72% грошового забезпечення, яка була збільшена з 01.01.1993р. до 75% грошового забезпечення та з 01.01.1996р. до 82% грошового забезпечення, а розмір нової пенсії склав - 70% грошового забезпечення.

Відтак, суд вважає, що за зверненням належної форми від 11.04.2018р. заявник має право на нове призначення пенсії у порядку ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 82% грошового забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт при призначені пенсії заявника з 11.04.2018р. не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України в частині правильного визначення розміру пенсії у відсотковому значенні.

Тому, згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління з приводу призначення з 11.04.2018р. пенсії позивачу зі зменшеним розміром з показника 82% грошового забезпечення до показника 70% грошового забезпечення та обтяження владного суб`єкта обов`язком призначити з 11.04.2018р. позивачу пенсію у порядку статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 82% грошового забезпечення та виплатити різницю з врахуванням виплачених сум.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії-, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на підставі вищевикладеного, оскільки за наслідками розгляду даної справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, що згідно ч.1 ст. 139 КАС України позбавляє його можливості відшкодувати з відповідача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:
Позов - залишити без задоволення.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) з приводу призначення з 11.04.2018р. пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місцезнаходження- АДРЕСА_1 ) зі зменшеним розміром з показника 82% грошового забезпечення до показника 70% грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) призначити з 11.04.2018р. ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місцезнаходження- АДРЕСА_1 ) пенсію у порядку статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 82% грошового забезпечення та виплатити різницю з врахуванням виплачених сум.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя О.В.Старосєльцева