Справа № 640/20928/19
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

19 лютого 2020 року м. Київ№ 640/20928/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П. за участю секретаря судового засідання Кузьмич М.Б.,

представника позивача - не з`явився,

представника відповідача - Кузьменко М.А.,

представника третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
доДержавного підприємства «Національні інформаційні системи»
третя особа про Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» за участю третьої особи Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просить суд, з урахуванням уточнень:

- визнати дії Державного підприємства «Національні інформаційні системи», які виразились у безпідставному внесенні інформації до бази даних щодо тимчасового обмеження у праві виїзду позивача з України протиправними;

- зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» видалити з бази даних інформацію щодо тимчасового обмеження у праві виїзду позивача з України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначене судове засідання.

07 лютого 2019 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що відповідач не є суб`єктом владних повноважень, тому вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди є проявом приватно-правових відносин, які необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства.

У судовому засіданні 19.02.2019 суд поставив на розгляд учасників справи питання про закриття провадження у справі з підстав, визначених у пункті 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Представник відповідача заявлене клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Вирішуючи питання, чи має спір між позивачем та відповідачем ознаки публічно-правового спору, і чи має він розглядатись за правилами адміністративного судочинства, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ним публічно - владних функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів, серед іншого, належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. При цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Як убачається зі статуту Державного підприємства «Національні інформаційні системи», Державне підприємство «Національні інформаційні системи» є державним комерційним підприємством, що засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України.

Відповідно до пункту 2.3 Статуту предметом діяльності ДП «Національні інформаційні системи» є технічне та технологічне забезпечення створення, впровадження, супроводження та модернізація Єдиних та Державних реєстрів, автоматизованих систем, баз даних та інших інформаційних систем, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України або інших органів державної влади згідно із законодавством.

При цьому, Підприємство діє на принципах госпрозрахунку, самофінансування та самоокупності і функціонує як самостійний суб`єкт господарювання (п. 3.5. Статуту ДП «Національні інформаційні системи»).

Відповідно до наказу Міністерства юстиції «Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України» від 25.06.2015 № 1059/5, ДП «Національні інформаційні системи» визначено адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України.

Адміністратор Єдиних та Державних реєстрів здійснює заходи зі створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення реєстрів, відповідає за їх технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до цих реєстрів, а також інші заходи (дії), передбачені законодавством.

Пунктом 2 Положення про Автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, визначено, що адміністратором автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - Система) є державне підприємство «Національні інформаційні системи», уповноважене відповідно о законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та технологічного упровадження програмного забезпечення Системи, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, виконання інших функцій, передбачених цим Положенням.

Звертаючись з вказаним позовом, позивач зазначав, що відповідач як суб`єкт владних повноважень безпідставно вніс інформацію до бази даних щодо тимчасового обмеження позивача у праві виїзду з України.

Суд зазначає, що за наведених обставин відповідач у межах спірних правовідносин не діяв як суб`єкт владних правовідносин, позаяк виконував виключно функції технічного адміністратора Єдиних та Державних реєстрів і, зокрема, Автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру боржників, тому справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини першої статті 16 ЦК України).

Тобто, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, даний спір, з огляду на його суб`єктний склад, відноситься до юрисдикції цивільного суду і має бути вирішений на підставі норм цивільного законодавства за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, ідентифікаційний код 39787008) про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження в адміністративній справі № 640/20928/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» за участю третьої особи Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалу про закриття провадження у справі надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Дата складення повного тексту ухвали - 20.02.2020.

Суддя Т.П. Балась