Справа № 233/397/20
Суддя: Каліуш О. В.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/397/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А. О., позивача ОСОБА_1 , відповідача поліцейського Рижука М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Рижука Микити Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

27.01.2020 до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Рижука М. В., в якому позивач просить:

1) визнати дії інспектора СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Рижука М. В. щодо притягнення його до адміністративної відповідності та накладення штрафу в розмірі 255 грн протиправними;

2) скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 255 грн серії БАА № 748864 від 18 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 , а провадження по справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що він працює експедитором на підприємстві ТОВ «КАРАВАН-САРАЙ», яке зареєстроване в місті Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 1-А. Це підприємство здійснює оптову торгівлю продуктами харчування та надає послуги підприємствам роздрібної торгівлі (магазинам) з доставки товару власними транспортними засобами.

18 січня 2020 року він керував автомобілем IVECO EUROCARGO ML 14021E, державний номер НОМЕР_1 , та здійснював доставку продуктів харчування у магазини, які розташовані у м. Костянтинівка Донецької області.

Приблизно о 13-00 год він зупинився на пр. Ломоносова у м. Костянтинівка Донецької області біля магазину «Васильок». Приблизно в цей час до нього під`їхала патрульна машина поліції. Інспектор поліції СРПП Костянтинівського ВП старший лейтенант поліції Рижук М. В. підійшов до нього і заявив, що він порушує правила дорожнього руху, а саме: здійснив зупинку ближче 30 м від посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів. Але жодних знаків на дорозі, якими було позначено зупинку маршрутних транспортних засобів не було, крім того була відсутня дорожня розмітка, якою позначається зупинка громадського транспорту. Він спитав у відповідача, з чого він вважає, що на цьому місті є зупинка, на що відповідач йому відповів, що знає що тут знаходиться зупинка, адже там стоїть навіс.

Проте, зупинка повинна бути позначена знаком або дорожньою розміткою, але жодних позначень не було. Посадкового майданчика також не було на цій ділянці і він також не був позначений знаками 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» та 5.41.2 «Кінець пункту зупинки автобуса». Крім того, він поцікавився у відповідача з якого місця він буде відраховувати 30 м, якщо відсутні будь-які позначення зупинки, на що відповідач нічого не відповів.

В результаті відповідачем відносно нього була складена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП серії БАА № 748864.

Вважає, що зазначена постанова була складена незаконно, безпідставно з порушенням його прав, передбачених Законами та Конституцією України.

Так, п. 15.9 (е) Правил дорожнього руху України забороняє зупинку транспортного засобу ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до п. 2.7. Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 травня 1995 року № 21 Правила розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту: «Територіально зупинка міського транспорту включає посадочну площадку для пасажирів і місце для зупинки маршрутних транспортних засобів. Вона починається від місця установки відповідного дорожнього знака (5.41, 5.42, 5.43 згідно з ДСТУ 2586-94) і розміщується від нього в напрямку, зворотному руху транспорту…».

Також, згідно додатку 1 ПДР України інформаційно-вказівні дорожні знаки позначають: 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» - початок посадкового майданчика автобуса; 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса» - початок посадкового майданчика тролейбуса.

Таким чином, сама наявність посадкового майданчика та його межі визначаються місцем встановлення дорожнього знака (5.41, 5.42, 5.43 згідно з ДСТ 2586-94). В разі відсутності встановлених дорожніх знаків: 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» або 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса» визначити наявність або відсутність посадкового майданчика, а також визначити його межі неможливо.

Вважає, що без встановлених дорожніх знаків, якими позначається зупинка маршрутних транспортних засобів, встановити наявність посадкового майданчика та визначити відстань 30 м від нього, він не мав жодної можливості, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також відсутня сама подія адміністративного правопорушення, адже в місці зупинки ним транспортного засобу відсутній посадковий майданчик та будь-які дорожні знаки, якими позначається зупинка маршрутних транспортних засобів.

Крім того, оскільки він не вважав себе винуватим та не володів достатніми знаннями у галузі законодавства про адміністративні правопорушення, йому була необхідна кваліфікована правова допомога під час розгляду даної справи, зокрема складання й написання ґрунтовних заперечень та пояснень, надання доказів, встановлення необхідних фактів.

На його прохання надати час для отримання правової допомоги від адвоката, надання письмових пояснень, перенести час розгляду справи та направити справу про адміністративне правопорушення за місцем його проживання відповідач не відреагував.

Розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою, подання заперечення на постанову, документів, які підтверджують відсутність вини особи, інших доказів по справі, порушує права передбачені, ст. 268 КУПАП, якими він не мав можливості скористатися. За таких обставин його процесуальні права при такому розгляді справи грубо порушено. Отже, постанова відповідача підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач інспектор СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старший лейтенант поліції Рижук М. В. у судовому засіданні позов не визнав, вважав його необґрунтованим та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом установлено, що постановою серії БАА № 748864 від 18.01.2020 у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Як убачається із оскаржуваної постанови, 18 січня 2020 року о 13 год 00 хв в м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 18 , водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом IVECO EUROCARGO ML 14021E, державний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 (е) ПДР України (а.с.5). Даючи оцінку оскаржуваній постанові суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

За приписами ч.2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3).

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки транспортних засобів.

Відповідно до п. 15.9 «е» ПДР України, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Згідно із п. 2.7 наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 21 від 15.05.1995, територіально зупинка міського транспорту включає посадочну площадку для пасажирів і місце для зупинки маршрутних транспортних засобів. Вона починається від місця установки відповідного дорожнього знака (5.41, 5.42, 5.43 згідно з ДСТУ 2586-94) і розміщується від нього в напрямку, зворотному руху транспорту. Межі зупинки (у продовжному напрямку), визначаються довжиною посадочної площадки для пасажирів.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) це автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Згідно додатку №1 ПДР України інформаційно-вказівні знаки позначають: 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса". Знак позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів. У нижній частині знака може бути нанесено зображення таблички 7.2.1 із зазначенням протяжності посадкового майданчика. 5.41.2 "Кінець пункту зупинки автобуса". Знак може встановлюватися в кінці посадкового майданчика пункту зупинки автобуса.

5.42.1 "Пункт зупинки трамвая". Знак позначає початок посадкового майданчика трамвая.

У нижній частині знака може бути нанесено зображення таблички 7.2.1 із зазначенням протяжності посадкового майданчика.

5.42.2 "Кінець пункту зупинки трамвая". Знак може встановлюватися в кінці посадкового майданчика пункту зупинки трамвая.

5.43.1 "Пункт зупинки тролейбуса". Знак позначає початок посадкового майданчика тролейбуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів.

У нижній частині знака може бути нанесено зображення таблички 7.2.1 із зазначенням протяжності посадкового майданчика.

5.43.2 "Кінець пункту зупинки тролейбуса". Знак може встановлюватися в кінці посадкового майданчика пункту зупинки тролейбуса.

Відповідно до п. 8.2-1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Згідно із розділом 34 «Дорожня розмітка» ПДР України, розмітка 1.17 позначає зупинки маршрутних транспортних засобів і таксі.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що зупинку транспортного засобу позивач здійснив по пр. Ломоносова, 186 в м. Костянтинівка Донецької області.

Позивач, оскаржуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, посилається на те, що у зазначеному місці відсутні дорожні знаки 5.41, 5.42, 5.43 ПДР України, а також дорожня розмітка 1.17 які визначають пункт зупинки маршрутних транспортних засобів.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження факту, що на ділянці дороги по пр. Ломоносова, 186 у м. Костянтинівка Донецької області розміщені дорожні знаки 5.41, 5.42, 5.43 ПДР України або дорожня розмітка 1.17 ПДР України, які позначають пункт зупинки маршрутних транспортних засобів, а також не надано доказів на підтвердження факту зупинку транспортного засобу позивача ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Так, з наданого відповідачем відео вбачається лише фіксація місця зупинки транспортного засобу позивача по пр. Ломоносова, 186 в м. Костянтинівка Донецької області. Наявність по пр. Ломоносова, 186 у м. Костянтинівка Донецької області дорожніх знаків 5.41, 5.42, 5.43 ПДР України або дорожньої розмітки 1.17 ПДР України відеозаписом не зафіксована.

Також зазначеним відео зафіксовано розташування по АДРЕСА_1 області навісу, який будь-якими дорожніми знаками не позначений, а отже вказаний навіс не може визначатися як посадковий майданчик для зупинки маршрутних транспортних засобів.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає не доведеним факт порушення позивачем вимог п. 15.9 «е» ПДР України, а саме здійснення зупинки ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що посадковий майданчик визначається фактом зупинки маршрутних транспортних засобів та не приймає до уваги відеозапис, зроблений відповідачем після винесення оскаржуваної постанови, з огляду на те, сам по собі факт зупинки маршрутного транспортного засобу згідно із ПДР України не може визначати посадковий майданчик для зупинки маршрутного транспортного засобу.

Суд також зазначає, що неналежна організація дорожнього руху, а саме відсутність дорожніх знаків та розмітки, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА №748864 від 18.01.2020 відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягають, оскільки повноваження суду під час розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ч.3 ст. 286 КАС України. Вказаною нормою КАС не передбачено право суду за наслідками розгляду справ цієї категорії визнавати дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень протиправними.

Отже, позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 , виданий 13 січня 1998 року Костянтинівським РВ УМВС України в Донецькій області; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 ) до інспектора СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Рижука Микити Васильовича (адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Злагоди,2) про скасування постанови серії №БАА № 748864 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА № 748864 від 18 січня 2020 року, винесену інспектором СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Рижуком М. В., відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2020 року.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Каліуш