Справа № 1.380.2019.006955
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006955
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року зал судових засідань №7

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Тронка О.В.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), в якому просить суд:

-визнати відмову Військової частини НОМЕР_1 у відповіді від 17.10.2019 на поданий ОСОБА_1 рапорт від 06.09.2019 про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі №41/19 від 03.09.2019 в сумі 23 768,61, протиправною;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату грошової компенсації за неотримане речове майно згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі №41/19 від 03.09.2019 в сумі 23 768,61 ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що при звільненні з Військової частини НОМЕР_1 відповідачем не виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, виплата якої гарантована чинним законодавством України. Позивач вважає відмову відповідача щодо невиплати йому компенсації вартості за неотримане речове майно протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Окрім того, позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців». Вважаючи у зв`язку з цим свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 10.06.2019 №306 «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232», який набрав чинності 27.08.2019, пункт 4 розділу ІІІ було доповнено абзацом 10, а саме: під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі. Зазначає, що на момент звільнення календарна вислуга позивача становила 4 календарних роки, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді від 26.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 27.01.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу по контракту на посаді офіцера групи експлуатації та ремонту бронетанкової техніки бронетанкової служби озброєння логістики управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №249 від 02.07.2019 року підполковника ОСОБА_1 , офіцера групи експлуатації та ремонту бронетанкової техніки бронетанкової служби озброєння логістики управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », звільнено у відставку за станом здоров`я, 08.09.2019 виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

25.07.2019 року ОСОБА_1 з рапортом про надання довідки про вартість речового майна, що належить до виплати грошової компенсації відповідно до вимог Постанови КМУ від 16 березня 2019 року № 178 «Про затвердження порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної Гвардії, Служби безпеки, Зовнішньої розвідки, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» та телеграми ТВО начальник штабу-першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.04.2016 №501/17/4/94.

03.09.2019 військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку № 41/19 про вартість речового майна, що належить до видачі підполковнику ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаної довідки за № 41/19, сума належної позивачу грошової компенсації становить 23 768,61 грн.

06.09.2019 позивач звернувся до відповідача з рапортом про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі №41/19 від 03.09.2019 в сумі 23 768,61 грн.

17.10.2019 року Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що з метою не нанесення збитків державі, виплатити дані кошти немає можливості, у зв`язку зі змінами в наказі МОУ №232, який був опублікований та вступив у дію 27.08.2019 року (пункт 4 розділу III доповнено новим абзацом дев`ятим згідно з наказом Міністерства оборони України від 10.06.2019 року №306) під час звільнення у запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної відпустки, військової вислуги більше, ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби у повному обсязі.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив йому компенсацію за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизну та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону України №2011-ХІІ встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 1 статті 9-1 Закону України № 2011-ХІІІ встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (Далі - Порядок № 178).

Згідно із пунктами 2-4 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку №178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Згідно із абзацами 1, 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10.12.2008 № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період визначено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Таким чином, відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №178 грошова компенсація здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу, з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця, будь-які інші підстав для виплати грошової компенсації окрім звільнення з військової служби та загибелі військовослужбовця законодавством не передбачені.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №813/1280/17.

Як встановлено судом, згідно з наказом №212 від 08.09.2019 позивача виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення. Зобов`язано виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у сумі 23 768,61 грн.

Також, згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі підполковнику ОСОБА_1 від 03.09.2019 року №41/19, сума грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно становить 23 768,61 грн.

Отримавши довідку від 03.09.2019 року №41/19 про вартість неотриманого речового майна під час проходження військової служби, позивач звернувся з відповідним рапортом від 06.09.2019 про виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що позивачем виконано вимоги пункту 4 Порядку №178 щодо подачі відповідних рапортів на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, довідки про його вартість, відтак у відповідача не було правових підстав для відмови у виплаті такої компенсації.

Тобто, фактично невиплата грошової компенсації сталась не з вини позивача, а у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків щодо повного розрахунку та вимог наказу №212 від 08.09.2019.

Щодо посилань відповідача на зміни в наказі Міністерства оборони України від 10.06.2019 №306 «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232», який набрав чинності 27.08.2019, і яким пункт 4 розділу ІІІ доповнено абзацом 10, а саме: під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно послужного списку ОСОБА_1 , останній працював з 07.08.2014 по 08.09.2019 року, тобто його військова вислуга складала більше 5 років. Окрім того, наказ про звільнення позивача від 02.07.2019 №249 був виданий ще до змін в наказ Міністерства оборони України від 10.06.2019 №306 «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232».

Також, суд звертає увагу на те, що наказом №212 від 08.09.2019, яким позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, зобов`язано відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у сумі 23 768,61 грн. Проте, як встановлено судом, таку грошову компенсацію за неотримане речове майно виплачено не було.

Як слідує із рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 №6-рп/2007, невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

В пунктах 23, 26 рішення у справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, суд дійшов висновку, що якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку при звільненні військовослужбовця, то вона зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

З урахуванням того, що відповідачем не забезпечено позивачу реалізацію його прав, гарантованих Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком № 178, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі №41/19 від 03.09.2019 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі №41/19 від 03.09.2019 в сумі 23 768,61 грн є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачем жодними належними та допустимими докази не доведено правомірності своєї бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за належне, але неотримане речове майно.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі №41/19 від 03.09.2019 в сумі 23 768,61.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі №41/19 від 03.09.2019 в сумі 23 768,61 грн.

Судові витрати з сторін стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2020 року.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна