Справа № 759/22488/19
Суддя: Войтенко Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22488/19

пр. № 2-а/759/66/20

20 лютого 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря Семененко В.С.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників, адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позову зазначає, що працівниками Головного управління ДПС у місті Києві проведено документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 , щодо достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог та іншого законодавства, за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 19.03.2015 по 31.12.2018. 15 11.2019, заступником начальника ГУ ДПС у м. Києві були складені протоколи про адміністративне правопорушення №47 та №48, та 21.11.2019 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. Відповідно до вказаної постанови, позивачем, в період часу з 01.07.2016 по 31.12.2016 не належно вівся облік доходів та витрат, не вівся облік в період з 01.01.2016 по 30.06.2016, 01.01.2017-31.12.2018, порушено порядок нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.07.2016 по 31.12.2017, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст. 164-1 та ч.1 165-1 КУпАП. На підставі вищезазначеної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 680,00 грн. Окрім того, позивач зазначає, що 05.11.2019 перевіряючими складено Акт №444/26-15-42-04-30-. З оскаржуваної постанови можливо встановити, що вона винесена на підставі Протоколів №47та №48 від 15.11.2109, а також Акту перевірки №444/26-15-42-04-30- НОМЕР_1 від 05.11.2109. З даною позицією позивач не погоджується, оскільки в порядку та в строки визначені Податковим кодексом України, він направив свої заперечення на вказаний Акт перевірки, що, на думку позивача, свідчить про те. Що оскаржувана постанова винесена передчасно. Окрім того, позивач зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесена з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень. Також під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 276 КУпАП, відповідно до яких, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. У зв`язку з чим, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 164-1, ч.1 ст.165-1 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону. Враховуючи вищевикладене, позивач просив скасувати вказану постанову.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 31).

В подальшому, відповідачем було направлено відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити. Зокрема, відповідач у своєму відзиві на адміністративний позов зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки протоколи №47 та №48 від 15.11.2019 року, були складені відповідно до вимог КУпАП, направлені засобами поштового зв`язку у встановленому законодавством порядку, справа була розглянута у встановлений КУпАП строк, що спростовує твердження позивача про допущені контролюючим органом порушення при складанні та розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. При розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2., як посадовою особою ГУ ДПС у м. Києві, уповноваженою приймати постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, було перевірено всі надані матеріали про вчинення адміністративного правопорушення ФОП ОСОБА_3 на відповідність нормам чинного законодавства, зокрема статті 256 КУпАП. Окрім того, відповідач наголошує, що дія п.56.15 ст. 56 ПК України поширює свою дію лише на податкові вимоги з податку, що оскаржується та зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні рішенні. При цьому, нормативно не закріплено, що подача заперечень на акт перевірки зупиняє або переносить строки фіксації адміністративних правопорушень та розгляду справ на адміністративне правопорушення. У зв`язку з чим, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач направив до суду відповідь на відзив, в якій наголошував на наявності підстав для задоволення його позовних вимог, оскільки нормами п.86.7 та 86 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення, які розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів. Окрім того, позивач зазначає, що вказані норми передбачають, що податкове повідомлення рішення приймається керівником, у тому числі, з урахуванням висновку про результати розгляду таких заперечень до акту. З огляду на викладене, позивач вважає, що оскаржувану постанову було винесено до прийняття кінцевого рішення по акту перевірки, тобто, передчасно, відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 21.11.2019 року на підставі протоколу від 15.11.2019 №47, 48 та Акту перевірки № 444/26-15-42-04-30/ НОМЕР_1 від 05.11.2019 року в.о. засупника начальника ГУ ДПС у м. Києві Чубра С.Б. складено щодо ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення, у вигляді накладення штрафу в сумі 680 грн. за порушення, ч.1 ст. 164-1, ч.1 ст. 165-1 КУпАП, п. 177.10 , п.177.2, п.177.4 ст.177, п.п.296.1.2 п.296.1 ст.296 ПК України, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст. 7, п. 8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 47 від 15.11.2019 року вбачається, що головним державним ревізором-інспектором відділу планових перевірок самозайнятих осіб управління податкових перевірок фізичних осіб Логвин Т.О., встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вчинила правопорушення: неналежне ведення обліку доходів та витрат пов`язаних з господарською діяльністю у періоді з 01.07.2016 по 31.12.2016, та не ведення обліку у періодах 01.01.2016-30.06.2016, 01.01.2017-31.12.2018 що виявлено актом перевірки від 05.11.2019р. №444/26-15-42-04-30- порушено п. 177.10, п.177.2, п.177.4 ст.177, п.п.296.1.2 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, ч.1 ст. 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 11).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 48 від 15.11.2019 року, вбачається, що головним державним ревізором-інспектором відділу планових перевірок самозайнятих осіб управління податкових перевірок фізичних осіб Логвин Т.О., встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вчинила правопорушення: порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування період 01.07.2016 по 31.12.2016, що виявлено актом перевірки від 05.11.2019р. №444/26-15-42-04-30-. Порушено п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 8 ст. 9 Закону України про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями . ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.11984 №8073-Х із змінами та доповненнями (а.с. 13).

Відповідно до акту від 05.11.2019 №444/26-26-15-42-04-30-, документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення ФОП ОСОБА_4 .: 1.) п. 177.10 п. 177, п.п.296. 1.2 п.296.1 ст.296 ПКУ №2755-VI та Порядку №481, в Книзі обліку доходів, та витрат здійснювались недостовірні записи щодо документально підтверджених витрат пов`язаних з отриманням доходів за 3-4кв.2016 та неведення обліку в періодах 1- 2кв.2016, 2017р., 2018р.; 2.) п. 177.2, п.177.4 ст. 177ПКУ №2755-V,I занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 196566,34грн. в т.ч. за 2016р. - 16265,51грн., за 2017р.- 180300,83грн.; 3) п. 161 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ №2755-VI, занижено військовий збір з чистого доходу в сумі 16380,53 грн. в т.ч. за 3-4 кв.2016р.- 1355,46грн., 2017р.- 15025,07грн.; 4)п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст. 7, п.8 ст.9 ЗУ №2664-VI, єдиний внесок із сум чистого доходу не нарахований, і не перерахований в сумі 121157,04грн. в т.ч за 2016р. -19880,04грн., за 2017р.- 101277,00грн.; 5) п.187.1 ст. 187, п.198.5 ст.198 , п. 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПКУ №2755-IV, занижено податкові зобов`язання з ПДВ, що підлягають сплаті до бюджету на суму 49216грн. в т.ч. за червень 2016-1К ! 6грн., липень 2016-522грн., листопад 2016- 566грн., лютий 2017- 1253грн., березень 2017-2 > 198грн., червень 2017 -30грн., липень 2017 -1107грн., серпень 2017 - 3899грн., листопад 2017-15487грн. грудень 2017 -1067грн., січень 2018- 241грн. Заміщено від`ємне значення ПДВ: вересень 2016- 917грн., жовтень 2016 - 917грн., листопад 2016-204Ігри., грудень 2016-2041грн., січень 2017-2041грн., лютий 20Щг788грн., березень 2017-1369грн., квітень 2017-1369грн., травень 2017 -1369грн., червень 2017-1339грн., липень 2017-1018грн., листопад 2017-753грн.; 6) п.198.5 ст.198, п.201.1 ст.201 ПКУ №2755, не виписано та не зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 21000грн. за березень 2017р. ; 7)пп.16.1.7 п.16.1 ст.16 КПУ №2755-VI. не подано до податкового органу за місцем реєстрації, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою N 20-ОПП.

Позивачем на Акт перевірки №444/26-15-42-04-30- від 05.11.2019 направлене заперечення від 21.11.2019 , вих. номер 13 (а.с. 15-25). У своїх запереченнях позивач оскаржував результати документальної планової виїзної перевірки в порядку та строки, визначені ст.. 56 Податкового кодексу України (а.с.26-27).

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вимогами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 вказаного Кодексу орган(посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясовувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що протоколи про адміністративне правопорушення, а в подальшому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесені з урахуванням складеного акту про результати документальної планової виїзної перевірки позивача, викладені в якому висновки щодо допущених вимог податкового законодавства податковим органом були покладені в основу доведеності вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.164-1, ч.1 ст. 165-1 КУпАП.

Між тим, акт перевірки тільки фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства, та не є остаточним документом, що зобов`язує до вчинення будь-яких дій, і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків. Акт перевірки це документ, в якому викладені певні обставини так, як їх бачить посадова особа податкового органу, що проводить перевірку, та не тягне за собою жодних наслідків без прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.86.7. ст.86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Крім того, положеннями п.56.18ст.56 Податкового кодексу України, надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Тобто, протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржуються, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Водночас, інформації щодо результатів розгляду заперечень позивача, так само які і інформації про прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень, оскарження податкових нарахувань, матеріали справи, у тому числі позов, акт документальної перевірки, протоколи та оскаржувана постанова - не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку - тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.1 ст. 165-1 КУпАП порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, судовим розглядом встановлено, що в оскаржуваній постанові зазначено підставами притягнення позивача до адміністративної відповідальності неналежне ведення обліку доходів та витрат пов`язаних з господарською діяльністю у періоді з 01.07.2016 по 31.12.2016, та не ведення обліку у періодах 01.01.2016-30.06.2016, 01.01.2017-31.12.2018, порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в період з 01.07.2016 по 31.12.2017.

Тобто, підставами для притягнення до відповідальності зазначено не тільки встановлені факти не вчинення тих чи інших дій, однак і неналежне виконання податкових зобов`язань, що залежить від суми таких зобов`язань.

У даному випадку, висновки, викладені в акті податкової перевірки є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів, а тому не створюють жодних правових наслідків. Ці висновки не є обов`язковими ні для платника податків, ні для керівника контролюючого органу. Останній оцінює викладені в акті перевірки доводи і в разі наявності податкових порушень приймає податкове повідомлення-рішення, яке визначає грошові зобов`язання платникові податків.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки акт перевірки від 05.11.2019, на якому ґрунтуються протоколи про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення відносно позивача було оскаржено, податкові зобов`язання є неузгодженими, відтак, факт допущення порушень ведення обліку доходів і витрат не можна вважати встановленим, а відповідні твердження податкового органу, які відображають лише позицію однієї із сторін спору, не можуть бути підставою для висновку про наявність в діях платника податків вини у порушенні встановленого порядку ведення обліку доходів і витрат у формі умислу або необережності і, відповідно, не може бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП,у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Окрім того, слід зазначити, що в протоколі №48 від 15.11.2019 не вказана частина статті 165-1 КУпАП в якості статті, на підставі якої передбачена адміністративна відповідальність, що свідчить про відсутність конкретизації об`єктивної сторони правопорушення, чого вимагаєст.256 КУпАП.

Згідно з ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, при цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ст. 245КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена відповідачем без достатніх на те підстав, а тому вважає адміністративний позов обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,5,8,9,12,14,77,90,94,122,139,229,241-246,286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення від 21.11.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-1, ч.1 ст. 165-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 гривень - скасувати.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Войтенко