Справа № 520/10697/19
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 р. Справа № 520/10697/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старосуда М.І.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 14.11.19 року по справі № 520/10697/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач до звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Харківській області щодо зниження ОСОБА_1 з 01.10.2017 індивідуального коефіцієнта страхового стажу до розміру 1%; зобов`язати Головне управління ПФУ в Харківській області починаючи з 01.10.2017 здійснити перерахунок пенсії і в подальшому здійснювати перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що дорівнює 0,51075. При цьому, з 01.10.2017 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014- 2016 роки; з 01.03.2019 із застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки в розмірі 1,17; зобов`язати Головне управління ПФУ в Харківській області після здійснення перерахунку виплатити заборгованість одним платежем разом з поточною пенсією.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління ПФУ в Харківській області щодо зниження ОСОБА_1 з 01.10.2017 індивідуального коефіцієнта страхового стажу до розміру 1%.

Зобов`язано Головне управління ПФУ в Харківській області з 01.10.2017 здійснити перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що дорівнює 0,51075, при цьому, з 01.10.2017 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014 - 2016 роки; з 01.03.2019 із застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки в розмірі 1,17.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти постанову, якою відмовити у позові повністю.

Вказує, що пенсія позивачу призначена з урахуванням положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Закон України "'Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", у зв`язку з чим у відповідності до вище вказаних положень пенсія підлягала перерахунку з 01.10.2017 року із врахуванням частини 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Вказані норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області відсутні підстави для їх не застосування. Зазначає, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн. Законодавець має право в залежності від фінансової ситуації в державі зменшувати обсяг встановлених прав, але до тієї межі, за якою ставиться під сумнів сутність права на соціальний захист.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).

Згідно ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № НОМЕР_1 від 26.03.2018 позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Фактичне місце проживання/перебування позивача як внутрішньо переміщеної особи є: АДРЕСА_2 .

Позивач перебуває на обліку у Слобідському відділі обслуговування громадян у м. Харкові Головного управління ПФУ в Харківській області і отримує пенсію за віком.

Згідно листа Головного управління ПФУ в Харківській області №549/03.28-20 від 20.06.2019, страховий стаж ОСОБА_1 складає 37 років 10 місяців 00 днів, коефіцієнт стажу - 0,37833. До 01.10.2017 коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 був 0,51075. Однак, при здійсненні перерахунку пенсії з 01.10.2017 відповідач зменшив коефіцієнт стажу позивача та застосував коефіцієнт 0,37833, що дорівнює 1%.

У листі №4305/02.18-20 від 12.09.2019 відповідачем зазначено про те, що перерахунок раніше призначених пенсій з 01.10.2017 проводився із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% згідно Закону України №1058-ГУ від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із доповненнями, внесеними згідно із Законом України №2148-VIII від 03.10.2017. Таким чином, коефіцієнт страхового стажу, обчислений згідно пункту 4-3 розділу XV Закону України №1058, з 01.10.2017 складає 0,37833.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дії відповідача щодо зниження індивідуального коефіцієнту страхового стажу з 1,35% (0,51075) до 1% (0,37833) призвели до зменшення розміру пенсії позивача та порушення його прав. При проведенні перерахунків пенсії позивача з 01.10.2017 було допущено звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача щодо збільшення розміру пенсії, що суперечить положенням ст. 22 Конституції України.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.06.2003 Р. №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. № 2148-VІІІ (далі - Закон № 2148-VІІІ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 09.03.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за віком), за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст. 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См*Вс)/100%*12; Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08 %.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

11.10.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VІІІ, яким до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Крім того, п. 4 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктами 4-3 та 4-4.

Так, в відповідно до ч. 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Відповідно до частини 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Отже, Законом № 2148-VІІІ від 03.10.2017 р. визначено новий порядок та умови перерахунку з 01.10.2017 саме раніше призначених пенсій, зокрема із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Згідно матеріалів справи, пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 №2148-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Відтак, пенсія підлягає перерахунку з 01.10.2017 з урахуванням ч. 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наведених норм розмір перерахованої позивачу пенсії з 01.10.2017 визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки внесено відповідні зміни до законодавства.

Необхідно зазначити, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій.

Стосовно доводів позивача, що зменшення пенсійним органом величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% в результаті перерахунку пенсії з 01.10.2017 призвело до зменшення розміру пенсії позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно абз. 2 пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" у разі, якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Зменшення величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% не призвели до зменшення розміру пенсії позивача та не погіршили умов отримання пенсії позивачем.

При цьому, положення Закону № 2148 - VІІІ не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 вказав, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Також, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, законодавець має право в залежності від фінансової ситуації в державі зменшувати обсяг встановлених прав, але до тієї межі, за якою ставиться під сумнів сутність права на соціальний захист.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем в самостійному порядку протиправно зменшено оцінку одного року страхового стажу з 1,35% до 1% є помилковим.

Водночас, при розв`язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідачем протиправно зменшено коефіцієнт його страхового стажу при розрахунку пенсії з 1,35% до 1%, у зв`язку з чим відбулося звуження його прав, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на вищезазначене.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що відповідачем не порушено прав позивача у спірних правовідносинах під час перерахунку пенсії позивача, оскільки за наслідками такого перерахунку розмір пенсії позивача не зменшився.

Визначені вище обставини не були взяти до уваги при розгляді справи в суді першої інстанції.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в частині задоволення позову ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині з прийняттям постанови про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі № 520/10697/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління ПФУ в Харківській області щодо зниження ОСОБА_1 з 01.10.2017 індивідуального коефіцієнта страхового стажу до розміру 1% та зобов`язання Головне управління ПФУ в Харківській області з 01.10.2017 здійснити перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, що дорівнює 0,51075, при цьому, з 01.10.2017 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014 - 2016 роки; з 01.03.2019 із застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати за 2014 - 2016 роки в розмірі 1,17.

Прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі № 520/10697/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М.І. Старосуд
Судді О.М. Мінаєва Я.М. Макаренко