Справа № 240/10405/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Житомир справа № 240/10405/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю:

представника позивача - Таргонського І.М.,

представника відповідача - Ткачика П.О.,

представника відповідача - Омельченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 10 жовтня 2019, від 23 жовтня 2019 року, від 10 грудня 2019 року, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 07.08.2019 № 35-к Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, відповідно до якого позивача було звільнено з посади начальника відділу оренди державного майна на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу";

- поновити позивача на посаді начальника відділу оренди державного майна у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Житомирській області;

- зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях прийняти позивача на роботу з робочим місцем у м. Житомир на посаду заступника начальника Управління - начальника відділу оренди державного майна Управління забезпечення реалізації повноважень у Житомирській області, або на іншу вакантну рівноцінну посаду з робочим місцем у м. Житомир, яка на день прийняття рішення буде наявна у штатному розписі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, як правонаступника майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області ;

- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях як правонаступника майна, прав та обов`язків Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.08.2019 року по дату винесення рішення у справі;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що вона працювала у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Житомирській області з 19.06.1995 року на посаді провідного спеціаліста, а з 02.02.2004 і до дня звільнення - на посаді начальника відділу оренди державного майна. Наказом від 07.08.2019 № 35-к Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області вона була звільнена з посади начальника відділу оренди державного майна на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" (реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі. Вказує на те, що 07.06.2019 року їй було вручено попередження про можливе наступне вивільнення у зв`язку з реорганізацією шляхом злиття Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області і Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області та утворення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та запропоновано одну вакантну посаду, а саме: головного спеціаліста, яка за категорією посад державної служби та групою оплати праці є гіршою у порівнянні із посадою, яку займала позивач. Вважає дії посадових осіб Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області такими, що суперечать вимогам п. 1 ч. першої ст. 87 Закону України "Про державну службу".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 17 жовтня 2019 року об 11:00.

07 жовтня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (далі - відповідач 1), відповідно до змісту якого просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що Наказом Фонду державного майна України від 11.04.2019 року №363 "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України" утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях як юридичну особу публічного права, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області. З даним наказом були ознайомлені всі працівники Регіонального відділення, зокрема, ОСОБА_1 16.04.2019 року. 07.06.2019 ОСОБА_1 було вручено попередження про наступне вивільнення та одночасно було запропоновано наявну вакантну посаду, а саме: головного спеціаліста відділу орендних відносин. Наголосили, що одночасно повідомлено, що у разі згоди на переведення на запропоновану посаду необхідно подати відповідну заяву на ім`я начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях Бережного Кирила Михайловича. У разі відмови від переведення на запропоновану посаду по закінченню двох місяців з моменту вручення цього попередження трудовий договір буде припинено на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" з виплатою згідно з частиною четвертою цієї статті вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати. В цей же день ОСОБА_1 відмовилась від запропонованої посади, про що свідчить її підпис у рядку "Не згодна". Вказали, що двох місячний термін з дня попередження сплив 05.08.2019 року. Станом на 07.08.2019 року від ОСОБА_1 заява про звільнення чи переведення не надходила. 06 серпня 2019 року ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю інших керівних посад в Управлінні забезпечення реалізації повноважень у Житомирській області було запропоновано посаду начальника відділу документального забезпечення адміністративно-господарської та інформаційно-аналітичної роботи у м. Рівне від якої вона також відмовилась, що підтверджується листом позивача від 07.08.2019. 07.09.2019 було складено акт про відмову подати заяву про звільнення та видано наказ Регіонального відділення фонду державного майна України по Житомирській області з кадрових питань (особового складу) від 07.08.2019 № 35-к "Про звільнення ОСОБА_1 ". Вважає, що звільнення ОСОБА_1 було здійснено у межах чинного законодавства (а.с.84-86).

10 жовтня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_1 , в якій зазначено, що їй відомо, що до цього часу є вакантними керівні посади в Управлінні забезпечення реалізації повноважень у Житомирській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, зокрема: посада заступника начальника Управління-начальника відділу документального забезпечення та інформаційно-аналітичної роботи та посада заступника начальника відділу орендних відносин. Одночасно звертає увагу суду, що керівна посада заступника начальника відділу орендних відносин у Регіональному відділенні ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях була запропонована її заступнику - ОСОБА_2 , який має менший ніж вона стаж роботи у регіональному відділенні та на займаній посаді, про що вона зазначала у своїй позовній заяві (а.с.97).

11 жовтня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України надійшов відзив на позовну заяву від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі - відповідач 2), відповідно до змісту якого просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що реорганізація установи є самостійною підставою для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником. Вказує, що на момент вручення позивачу (07.06.2019 року) попередження про наступне вивільнення у регіональному відділенні були відсутні рівнозначні посади, які були би вакантні на день вручення попередження або не були запропоновані іншим працівникам, які на той момент згоди чи відмови від запропонованої посади не надали, тому з метою працевлаштування позивача 07.06.2019 року їй було запропоновано іншу роботу на посаду - головного спеціаліста відділу орендних відносин Управління забезпечення реалізації повноважень у Житомирській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській га Житомирській областях. 06.08.2019 року позивачу було запропоновано вакантну посаду начальника відділу документального забезпечення, адміністративно-господарської та інформаційно-аналітичної роботи РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях з місцем знаходженням у м. Рівне. Однак позивач не надав згоду на переведення на запропоновані посади, як того вимагає ст. 32 КЗпП, тому РВ ФДМУ по Житомирській області було прийнято рішення про звільнення позивача. Таким чином, вважає, що твердження позивача про те що під час її звільнення не було дотримано вимог законодавтва є безпідставним, так як її звільнення було здійснено у рамках чинного законодавства. Також, зазначає, виходячи з вимог Закону України "Про державну службу" та КзпП кваліфікація ОСОБА_2 є вищою ніж у позивача, а відповідно і не може вважатися рівною. Зазначає, що вимога позивача надати перелік вакантних посад станом на 07.06.2019 року не є доречною, так як на той період усі посади були вакантними, через те, що основна кількість працівників на підставі їхніх заяв була переведена лише 02.07.2019 року та 01.08.2019 року до новоутвореної установи. Станом на 07.08.2019 р. у регіонального відділення наявні посади, які є вакантними та нікому іншому в період реорганізації не запропоновані: головний спеціаліст відділу орендних відносин Управління забезпечення реалізації повноважень у Житомирській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях; начальник відділу документального забезпечення, адміністративно-господарської та інформаційно - аналітичної роботи РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях з місцем знаходженням у м. Рівне. Однак, вказані посади регіональним відділенням позивачу пропонувалися, проте позивач відмовився на їх заміщення (а.с.102-106).

17 жовтня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшла відповідь на відзив від позивача, відповідно до якої позивач не погоджується з вказаним відзивом та просить суд задовольнити її вимоги, викладені у позовній заяві з врахуванням уточнень (а.с.136-140).

В підготовчому судовому засіданні, призначеному на 17 жовтня 2019 року об 11:00, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 07 листопада 2019 року о 10:30 для надання часу ознайомитись із відповіддю на відзив.

23 жовтня 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с.155-156).

04 листопада 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшло заперечення на відповідь на відзив від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, в якій останній просить відмовити у задоволенні позову (а.с.158-159).

07 листопада 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшло клопотання від позивача та представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку прийняття участі в іншій судовій справі у якості представника позивача у Сьомому апеляційному адміністративному суді (а.с.168,169).

У зв`язку з клопотаннями позивача та представника позивача про відкладення розгляду справи, підготовче засідання, призначене на 07 листопада 2019 року о 10:30, відкладено на 18 листопада 2019 року об 11:20.

13 листопада 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшло клопотання від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з перебуванням представника у щорічній основній відпустці (а.с.176).

18 листопада 2019 року до відділу документального забезпечення суду надійшло клопотання від представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з перебуванням в іншому судовому засіданні (а.с.180-181).

У зв`язку з клопотанням представника позивача та представника відповідача про відкладення розгляду справи, підготовче засідання, призначене на 18 листопада 2019 року об 11:20, відкладено на 10 грудня 2019 року о 10:30.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року продовжено строк проведення підготовчого засідання та призначено підготовче засідання у справі на 10 грудня 2019 року о 10:30.

В підготовчому засіданні, призначеному на 10 грудня 2019 року о 10:30, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про зобов`язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області надати довідку про середньоденну заробітну плату, а Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях надати штатний розпис та оголошено перерву до 20 грудня 2019 року о 12:00.

20 грудня 2019 року на виконання вимог суду надано довідку про середню заробітну плату за останні два місяці ОСОБА_1 та штатний розпис на 2019 рік (а.с.200-201,202-204).

В підготовчому засіданні, призначеному на 20 грудня 2019 року о 12:00, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про залучення третьої особи та оголошено перерву для надання сторонами додаткових документів до 13 січня 2020 року о 12:30.

13 січня 2020 року до відділу документального забезпечення суду надійшла заява на виконання вимог суду про витребування копій документів (а.с.209-218).

В підготовчому судовому засіданні, призначеному на 13 січня 2020 року о 12:30, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 21 січня 2020 року о 12:00.

В судове засідання, призначене на 21 січня 2020 року об 11:00, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про продовження розгляду справи та призначено судове засідання на 24 січня 2020 року об 11:00.

24 січня 2020 року до відділу документального забезпечення суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_3 про компенсацію судових витрат (а.с.223-233).

24 січня 2020 до відділу документального забезпечення суду надійшло клопотання від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про відкладення розгляду справи по суті у зв`язку із неможливістю представника прибути у судове засідання (а.с.239).

В судовому засіданні, призначеному на 24 січня 2020 року об 11:00, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 31 січня 2020 року об 11:00 для надання додаткових доказів.

В судовому засіданні, призначеному на 31 січня 2020 року об 11:00, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 10 лютого 2020 року о 12:00.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях надати документи про усі вільні вакантні посади у новоствореному органі станом на 06.08.2019 року.

10 лютого 2020 року до відділу документального забезпечення суду надійшло від представника позивача уточнення до заяви про компенсацію судових витрат ( том 2, а.с.18-21).

10 лютого 2020 року до відділу документального забезпечення суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 31 січня 2020 року (том 2, а.с.23-98).

В судовому засіданні, призначеному на 10 лютого 2020 року о 12:00, судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 13 лютого 2020 року о 14:00 у зв`язку з клопотанням позивача.

В судове засідання, призначене на 13 лютого 2020 року о 14:00,з`явились позивач, представник позивача та представники відповідачів.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповідях на відзив.

Представники відповідачів в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі з підстав, викладених у відзивах на позовні заяви.

У відповідності до положень частини третьої статті 243 КАС України та зважаючи на складність справи, складення рішення у повному обсязі може бути відкладено на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у Регіональному відділені Фонду державного майна з 19 червня 1995 року на посаді провідного спеціаліста, а з 02.02.2004 року по день звільнення - на посаді начальника відділу оренди державного майна, що підтверджено копією трудової книжки (а.с.13-14).

У зв`язку з реорганізацією шляхом злиття Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області та утворення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях як юридичної особи публічного права, що розташоване у м. Рівне, відповідно до наказу Фонду державного майна України від 11.04.2019 року №363 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України», враховуючи припинення юридичної особи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, попереджено про наступне скорочення посади начальника відділу оренди державного манна Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, яку ОСОБА_1 займає (а.с.17).

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області від 07.08.2019 №35-К «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно до п.1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» (реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі) звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу оренди державного майна Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області з 07 серпня 2019 року.

Позивач, не погодившись з прийнятим відносно неї наказом від 07.08.2019 №35-К, звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Частиною першою статті 6 вказаного Закону визначено, що Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності.

Відповідно до пункту 1 Положення про представництво Фонду державного майна України у районі, місті, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012 №678, представництво Фонду державного майна України у районі, місті (далі - представництво) є територіальним органом Фонду державного майна України (далі - Фонд), який утворюється у разі необхідності Фондом і підпорядковується йому та відповідному регіональному відділенню Фонду (далі - регіональне відділення).

Наказом Фонду державного майна України № 363 від 11.04.2019 року "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України" відповідно до Закону України "Про Фонд державного майна України" наказу Фонду державного майна України від 15.05.2020 №678 "Про затвердження Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України та Положення про представництво Фонду державного майна України в районі, місті", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 11 червня 2012 року за №935/21247 (із змінами), та на виконання доручення Прем`єр міністра України від 13.12.2018 №49773/0/1-18 щодо пріорітетних реформ на 2019 рік, презентованих на першому національному форумі "Партнерство заради розвитку" від 03.12.2018 було утворене регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Рівне, реорганізувати шляхом злиття Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області. Установити, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області.

З матеріалів справи встановлено, що згідно штатного розпису на 2019 рік Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, кількість штатних посад до реорганізації складало 38 осіб, з них керівництво 4 штатні одиниці, 6 відділів, один з яких відділ оренди державного майна, кількість посад 6, з яких начальник відділу (1), заступник начальника відділу (1), головний спеціаліст (3), провідний спеціаліст (1) (а.с.92 та зворот).

Згідно штатного розпису Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області на 2019 рік, кількість штатних одиниць 34 осіб, з них керівництво 2 особи, 3 відділи, один з яких відділ оренди державного майна, кількість посад 6, з яких начальник відділу (1), заступник начальника відділу (1), головний спеціаліст (2), провідний спеціаліст (2) (а.с.107 - 108).

При цьому, за змістом штатного розпису на 2019 рік Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, що вводиться в дію з 16.04.2019 року, кількість штатних одиниць реорганізованого відділення складає 72 осіб, (тобто, загальна кількість працівників не змінилась) з них керівництво 3 штатні посади, 2 управління - Управління орендних відносин та оціночної діяльності відділення Фонду державного майна по Рівненській області та Житомирських областях з розміщенням у м.Рівне (7 відділів) та Управління забезпечення реалізації повноважень у Житомирській області Регіонального відділу Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях з розміщенням у м.Житомирі (5 відділів), з яких відділ орендних відносин Управління орендних відносин та оціночної діяльності відділення Фонду державного майна по Рівненській області та Житомирських областях з розміщенням у м.Рівне та відділ орендних відносин Управління забезпечення реалізації повноважень у Житомирській області Регіонального відділу Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях з розміщенням у м.Житомирі.

Судом встановлено, що 07.06.2019 року ОСОБА_1 було ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення та запропоновано посаду головного спеціаліста відділу орендних відносин. В цей же день ОСОБА_1 відмовилась від запропонованої посади шляхом здійснення відповідного запису у попередженні (а.с.17).

Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Суд зазначає, що на виконання вимог ухвали суду від 31.01.2020 року, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях надало інформацію та документи щодо усіх вільних вакантних посад.

Суд встановив, що станом на 07.06.2019 року були вакантні наступні посади, які б за своїм фаховим рівнем могла займати позивач: головний спеціаліст відділу оцінки майна та майнових прав, старший інспектор відділу оцінки майна та майнових прав, головний спеціаліст відділу приватизації, управління державним майном та корпоративними правами держави (2), провідний спеціаліст управління державним майном та корпоративними правами держави, головний спеціаліст відділу управління персоналом, заступник начальника управління начальника відділу орендних відносин, заступник начальника відділу, заступник начальника Управління - начальника відділу приватизації, управління державним майном та корпоративними правами держави, головний спеціаліст відділу приватизації, управління державним майном та корпоративними правами держави, заступник начальника Управління - начальник відділу документального забезпечення та інформаційно-аналітичної роботи (а.с.24-26).

Крім того, суд зазначає, що деякім працівникам пропонувалось одночасно дві посади у новоствореному органі, які могла б зайняти позивач, а саме: ОСОБА_4 (посада начальника управління і посада начальника відділу орендних відносин), ОСОБА_5 (начальника відділу оцінки майна та майнових прав і посада начальника юридичного відділу), ОСОБА_6 (посади головного спеціаліста у двох відділах), ОСОБА_7 (начальника відділу управління персоналом та начальника відділу документального забезпечення).

Відтак, в порушення вимог ст.87 Закону України "Про державну службу", Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях не запропоновано ОСОБА_1 всі наявні у них станом на 07.06.2019 року та на 06.08.2019 року вакантні посади.

Листом Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях від 06 серпня 2019 року №18-07-0291 ОСОБА_1 повідомило, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях пропонує ОСОБА_1 таку вільну, рівноцінну її посаді, посаду державної служби: начальника відділу документального забезпечення, адміністративно - господарської та інформаційно - аналітичної роботи, яка знаходиться у м.Рівному. Даний лист направлено на електронну адресу позивача (а.с.120-121).

Листом від 07.08.2019 ОСОБА_1 щодо пропозиції зайняти рівнозначну посаду з місцем роботи у м.Рівне зазначає, що з листа встановлено, що інформація, наведена у першому її зверненні про набутий за 24 роки досвід роботи та наявність кваліфікації оцінювача за напрямком оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній формі», на думку відповідача 2, дозволяють їй зайняти лише дві посади: спеціаліста з місцем роботи у м.Житомир, або керувати канцелярією у м.Рівне. Просить обґрунтувати пропозицію та повідомити чому їй не надано перелік всіх вакантних посад на день вручення Попередження про наступне вивільнення та протягом наступних 60 календарних днів, а також чому не запропоновано посаду начальника відділу орендних відносин, або посаду начальника відділу документального забезпечення та інформаційно-аналітичної роботи Управління забезпечення реалізації повноважень у Житомирській області регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, які на сьогодні є вакантними. Крім того, зазначає, що у своїй відповіді відповідач 2 посилаєтесь на наказ з особового складу РВ ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях №1-К від 16.04.2019 «Про введення в дію структури та штатного розпису на 2019 рік», яким, окремо виділена посада заступника начальника відділу орендних відносин з робочим місцем за місцем знаходження регіонального відділення та яка була запропонована тільки її заступнику - ОСОБА_2. Просить надати копію цього наказу, а також роз`яснити: чому лише зазначена вище посада має привілеї щодо розташування робочого місця; чому ця посада запропонована лише її заступнику - ОСОБА_2; яким чином ОСОБА_2 , знаходячись у м.Житомир, буде забезпечувати виконання функцій відділу, який розміщується у м.Рівне; просить надати копію Посадової інструкції, а також копію Положення про відділ орендних відносин Управління орендних відносин та оціночної діяльності Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (а.с.119 та на звороті).

Листом відповідач 2 від 30.08.2019 №18-02-0565 надав запитуванні позивачем документи (копію штатного розпису Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, копію Положення про відділ орендних відносин Управління орендних відносин та оціночної діяльності регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, копію Посадової інструкції заступника начальника відділу орендних відносин Управління орендних відносин та оціночної діяльності регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, копію наказу з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях від 16.04.2019 №1-к «Про введення в дію структури та штатного розпису на 2019 рік») та зазначив, що регіональне відділення вважає за недоцільне та неетично зазначити у листі про компетенцію та ділові якості ОСОБА_2 , а також робити будь-які порівняння працівників.

Також, листом від 28 серпня 2019 року № 18-07-0512 відповідач 2 повідомив, що керівник регіонального відділення при переведенні ОСОБА_2 на посаду заступника начальника відділу орендних відносин Управління орендних відносин та оціночної діяльності Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях самостійно приймає рішення щодо запропонованих посад (а.с.117-118).

07.08.2019 складено акт про відмову подати заяву про звільнення та видано наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області з кадрових питань (особового складу) від 07.08.2019 № 35-К "Про звільнення ОСОБА_1 " (а.с.91,18).

Суд зазначає, що в судовому засіданні з`ясовано, що станом на день звільнення, тобто на 07.08.2019, були вакантні наступні посади: начальник відділу орендних відносин, яка є вакантною і на час розгляду справи, тобто 13.02.2020 року, начальник відділу оцінки майна та майнових прав, яка є вільною станом на 13.02.2020, заступник начальника відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, яка є вакантною станом на 13.02.2020 року, головний спеціаліст відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, яка є вакантною станом на 13.02.2020, начальник відділу управління персоналом, яка є вакантною станом на 13.02.2020, заступник начальника управління - начальник відділу орендних відносин, яка є вакантною станом на 13.02.2020, заступник начальника відділу орендних відносин, яка є вакантною станом на 13.02.2020 та головний спеціаліст даного відділу, заступник начальника Управління державним майном та корпоративними правами держави, яка є вакантною станом на 13.02.2020, заступник начальника Управління - начальник відділу документального забезпечення та інформаційно-аналітичної роботи, яка є вакантною станом на 13.02.2020 (а.с.24-26).

Суд зауважує, що незважаючи на те, що у штатному розписі новоутвореного Регіонального відділу Фонду Державного майна України по Рівненській та Житомирській областях станом на день звільнення позивача, тобто на 07.08.2019, були наявні вакантні посади як рівнозначні так і інші посади державної служби, про що свідчать наявний у справі штатний розпис, проте позивачу не було запропоновано переведення на жодну із вакантних посад.

Разом з тим, у листі від 28 серпня 2019 року №18-07 - 0512 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях обґрунтовуючи неможливість пропонування ОСОБА_1 зайняти посаду начальника відділу орендних відносин регіонального відділення, вказав на те, що на момент вручення позивачу попередження про наступне вивільнення ця посада не була вакантною, а в подальшому на розгляді керівника регіонального відділення перебували декілька заяв працівників з проханням про переведення на рівнозначну посаду начальника відділу орендних відносин регіонального відділення та з 05.08.2019 року є заміщеною (а.с.117-118).

Тобто вказане свідчить про те, що станом на 07.06.2019 року, тобто на дату ознайомлення ОСОБА_1 з попередженням про наступне вивільнення, вказана посада була вакантною, проте не пропонувалась позивачу ані станом на 07.06.2019 року, ані у період з 07.06.2019 року по 05.08.2019 року, до її зайняття іншою особою.

Також, у листі зазначили, що посада начальника відділу документального забезпечення та інформаційно-аналітичної роботи Управління забезпечення реалізації повноважень у Житомирській області регіонального відділення Фонду державного майна по Рівненській та Житомирській областях 19.06.2019 року була запропонована іншому працівнику, однак вказав, що по даний час, тобто станом на 28 серпня 2019 року, регіональне відділення не отримало відмови від працівника на її заміщення.

Проте, суд зазначає, що жодним діючим законодавчим актом не встановлено часового проміжку для прийняття попередженою про вивільнення особою рішення про погодження чи непогодження з запропонованими посадами, а також заборони пропонування попередженій про вивільнення особі кількох одночасно або у різний час додаткових пропозицій з наявних вакантних посад до моменту отримання від такої особи відповідної відмови від запропонованої чи запропонованих їй раніше посад.

Що стосується посилання позивача на те, що її заступнику ОСОБА_2 було запропоновано зайняти посаду заступника начальника відділу орендних відносин у Регіональному відділенні ФДМУ по Рівненській та Житомирській областях, яка є вищою за ту, яку запропоновано мені як за категорією посад державної служби, так і за групою оплати праці, суд зазначає наступне.

Процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю (частина 3 статті 87 Закону України "Про державну службу").

Згідно з частинами першою та другою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Тобто, працевлаштування попередженого про звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівника є обов`язком роботодавця і такий обов`язок роботодавцем повинен виконуватися добросовісно без застосування надмірного формалізму, оскільки працівник є більш вразливою стороною трудових правовідносин.

Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Отже, з наведеного слідує, що визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці.

І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України.

За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду.

За правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 07.11.2011 справа №6-45цс11) поняття кваліфікації включає не лише освітній рівень працівника та стаж його роботи, а і здатність виконувати особливі доручення.

Таким чином, суд зазначає, що при визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо, які за висновками Верховного Суду України, також є складовими кваліфікації.

Відповідно до абзацу другого розділу третього Тимчасових методичних рекомендацій розрахунку продуктивності праці в цілому в економіці та за видами економічної діяльності, затверджених наказом Міністерства економіки України від 26.12.2008 №916 "Про затвердження Тимчасових методичних рекомендацій розрахунку продуктивності праці в цілому в економіці та за видами економічної діяльності", продуктивність праці (однофакторна продуктивність) - це узагальнюючий показник результативності праці, що характеризує ефективність її витрат у виробництві та сфері послуг.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 19 постанови від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Отже, у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі.

Виходячи з викладеного, порівняння продуктивності праці з кваліфікацією працівників має проводитися роботодавцем на початку процедури скорочення, а саме, перед попередженням конкретного працівника про наступне вивільнення.

В судовому засіданні представник відповідача 2 пояснив, що питання пропонування посад вирішував керівник новоствореного органу особисто.

Суд зазначає, що відповідачами у справі не було надано до суду документальних доказів на підтвердження того, що ними вживалися дії по з`ясуванню наявності чи відсутності у ОСОБА_2 чи у ОСОБА_1 переважного права на зайняття посади заступника начальника відділу орендних відносин у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, а також проводилися порівняння продуктивності праці і кваліфікації останнього з іншими працівниками, яким пропонувалося зайняти посаду заступника начальника відділу орендних відносин, при якому враховувалися б освіта, відсутність у них дисциплінарних стягнень, наявність заохочень та успіхів у роботі, а також відсутність будь яких зауважень зі сторони керівництва за період її роботи на вказаній посаді до проведення реорганізації відділення.

Щодо не погодження звільнення позивача з Фондом державного майна України, суд зазначає наступне.

Наказом Фонду державного майна України від 30.12.2015 № 2067, щодо погодження звільнення з Фондом державного майна України працівників, які відповідно до посадових інструкцій проводять стандартизовану оцінку майна та відповідно до законодавства з оцінки майна мають право на проведення рецензування звітів про оцінку, актів оцінки.

Відповідно до пункту 6.2.11 Положення про відділ оренди державного майна Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області затвердженого наказом регіонального відділення від 23.12.2016 № 122-к начальник відділу забезпечує проведення стандартизованої оцінки цілісних майнових комплексів державних підприємств та їх структурних підрозділів, що передаються в оренду, забезпечує проведення рецензування звітів про оцінку майна для цілей оренди та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до Положення про відділ оцінки Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, саме на відділ оцінки покладаються завдання щодо:

- забезпечення реалізації повноважень щодо державного регулювання професійної оціночної діяльності, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»;

- здійснення організаційного забезпечення проведення незалежної оцінки об`єктів державної власності, що приватизуються, передаються в оренду, у випадках відчуження державного майна, оцінки майна відкритих акціонерних товариств з державною часткою у статутному капіталі, що передаються під заставу, об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, у разі делегування повноважень обласною радою по їх продажу та в інших випадках, передбачених законодавством;

- здійснення стандартизованої оцінки державного майна у випадках, передбачених законодавством;

- рецензування звітів з незалежної оцінки та актів стандартизованої оцінки об`єктів у випадках, передбачених законодавством.

Варто зазначити, що наказом Фонду передбачено дві передумови які повинні існувати одночасно і лише тоді це матиме своїм наслідком процес погодження, а саме: працівник відповідно до посадових інструкцій проводять стандартизовану оцінку майна та відповідно до законодавства з оцінки майна мають право на проведення рецензування звітів про оцінку, актів оцінки.

Відтак, з наведеного встановлено, що позивач лише сприяв у проведенні оцінки та рецензуванні звітів, але ніяк не здійснював дані обов`язки, так як їх виконання безпосередньо здійснюється працівниками відділу оцінки.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в результаті звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу оренди державного майна Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, допущено порушення прав та законних інтересів останньої по переважному праву на залишенні на роботі, знехтувано основними нормами чинного трудового законодавства та прямим обов`язком по працевлаштуванню особи, яка підлягає звільненню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наказ Регіонального відділення Фондк державного майна України по Житомирській області від 07.08.2019 №35-К "Про звільнення ОСОБА_1 " підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У випадку незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було звільнено.

З урахуванням викладеного, у зв`язку із незаконним звільненням позивача, остання підлягає поновленню саме на тій посаді, з якої її звільнено, а саме: на посаді начальника відділу оренди державного майна Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області

У пункті 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Отже, день звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах із роботодавцем.

Таким чином, оскільки згідно наказу від 07.08.2019 №35-К позивача звільнено з посади з 07.08.2019, останню слід поновити на посаді з наступного дня за днем звільнення, тобто з 08.08.2019.

Стосовно зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях прийняти позивача на роботу з робочим місцем у м. Житомир на посаду заступника начальника Управління - начальника відділу оренди державного майна Управління забезпечення реалізації повноважень у Житомирській області, або на іншу вакантну рівноцінну посаду з робочим місцем у м. Житомир, яка на день прийняття рішення буде наявна у штатному розписі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, як правонаступника майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, то суд зазначає наступне.

Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення з роботи. При цьому повноваження суду при вирішенні трудового спору щодо поновлення працівника на попередній роботі не слід ототожнювати із процедурою призначення на посаду, що належить до компетенції роботодавця. Виходячи із положень трудового законодавства незаконно звільнений працівник не може бути рішенням суду призначений на будь-яку посаду у новостворений орган, так як суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції органу державної влади.

За такого правового врегулювання, адміністративний суд позбавлений можливості зобов`язати орган державної влади призначити позивача на роботу, оскільки такому призначенню на державну службу передує встановлена процедура проведення конкурсу та перевірки, що проводиться компетентними органами, а тому дана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях як правонаступника майна, прав обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 №13 "Про практику застосування судоми законодавства про оплату праці" справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника.

Судом встановлено незаконність спірного наказу про звільнення позивача, отже, право позивача порушено з 08.08.2019. Таким чином, період вимушеного прогулу позивача обраховується з 08.08.2019 (дня поновлення на посаді) по 13.02.2019 (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді).

Згідно з довідкою Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області від 17.12.2019 №02/1839 розрахунок одноденного заробітку ОСОБА_1 склав 631,48 грн (а.с. 201).

З урахуванням викладеного, а також зважаючи на те, що звільнення та розрахунок з ОСОБА_1 проводився не Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, а Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області, стягненню з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області на користь ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.08.2019 по 13.02.2019 у розмірі 82 723 грн. 88 коп. з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Що стосується компенсації судових витрат, суд зазначає наступне.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За змістом частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Судом встановлено, що представник позивача надав до суду договір про надання правової допомоги від 06 листопада 2019 року. Зі змісту договору встановлено, що сторони домовились, що вартість послуг за надання адвокатом клієнту правової допомоги становить 500,00 грн. за одну годину роботи адвоката. Сторони домовились, що представництво адвоката клієнта в якості представника чи захисника в суді під час судових засідань становить 750,00 грн. за одне судове засідання в суді першої інстанції, 1500,00 грн. за одне судове засідання в суді апеляційної інстанції, 2500,00 грн. за одне судове засідання в суді касаційної інстанції.

Також, до договору надано розрахункова квитанція, де зазначено:

- аналіз адвокатом наданих клієнтом матеріалів справи №240/10405/19 згідно договору №06/11/16 - 1000,00 грн.

- аналіз судової практики щодо процедури незаконного звільнення та можливих способів захисту прав незаконного звільненого працівника у справі №240/10405/19 згідно договору №06/11/19 - 1500,00 грн.

Згідно Акту наданих послуг по договору №06/11/19 від 06 листопада 2019 року від 23 січня 2020 року представництво інтересів клієнта у судових засіданнях Житомирському окружному адміністративному суду по справі № 240/10405/19 - 10.12.2019 року, 20.12.2019 року, 13.01.2019 року, 21.01.2020 року та судовому засіданні, яке має відбутися 24.01.2020 року - 5 судових засідань - 3750,00 грн, що підтверджується розрахунковою квитанцією (а.с.231, 232).

10 лютого 2020 року представник позивача подав уточнення до заяви про компенсацію судових витрат, де зазначив, що станом на 05.02.2020 року за період з 06.11.2019 року по 10.02.2020 року, з врахуванням судового засідання, яке призначене на 10.02.2020 року позивачем понесено витрати за надані послуги 7 750,00 грн (а.с.18-19). Згідно акту наданих послуг по договору №06/11/19 від 06 листопада 2019 року від 05 лютого 2020 року представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях Житомирському окружному адміністративному суду по справі № 240/10405/19 - 31.012020 та 10.02.2020 - 1500 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією Серія ТІМ №05/02/2020 (а.с.20-21).

Відповідно до п.3.7 вказаного вище договору гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок адвоката, вказаний в рахунку чи Акті наданих послуг.

Суд зазначає, що в порушення вказаних норм договору, позивач не надав суду доказів сплати зазначеної суми, а саме: платіжного доручення чи відповідної квитанції банку про внесення їх на відповідний рахунок. Крім того, в порушення п. 3.7 позивачем не надано рахунків від адвоката, відповідно до яких сума, яку просить стягнути позивач, була сплачена на рахунок адвоката.

Також, суд зазначає, що згідно акту наданих послуг по договору №06/11/19 від 06 листопада 2019 року від 29 листопада 2019 року адвокат Таргонський І.М. надавав роботу з аналізу судової практики протягом 3 год, натомість у позовній заяві, заявах про уточнення позовних вимог так і запереченнях на відзив та у відповідях на відзив немає жодного посилання на будь-яке судове рішення як на судову практику, що свідчить про те, що дана робота не була необхідна та не була використана при наданні послуг.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат слід відмовити.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність дій Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд.код: НОМЕР_1 ) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (вул.Святослава Ріхтера, буд.20, м.Житомир, 10008, ) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (вул.16 Липня, буд.77 м.Рівне, Рівненська область, 33028, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ від 07.08.2019 №35-к Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області про звільнення з посади начальника відділу оренди державного майна на підставі пункту 1 частини 1 ст.87 Закону України "Про державну службу".

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу оренди державного майна Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 серпня 2019 року по день ухвалення судового рішення - 13 лютого 2020 року у розмірі 82 723 грн. ( вісімдесят дві тисячі сімсот двадцять три гривні) 88 коп.

У решті заявлених вимог відмовити.

У відповідності до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення в частині поновлення на посаді у відносинах публічної служби та в частині присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

Повне судове рішення складене 24 лютого 2020 року