Справа № 420/5254/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5254/19
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

за участю секретаря Худика С.А.,

за участю представника апелянта Михайленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Південна Генеруюча Компанія» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Південна Генеруюча Компанія» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Південна Генеруюча Компанія» (далі ПАТ «Південна Генеруюча Компанія», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просило скасувати рішення № від 06 лютого 2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 30 серпня 2017 року по 01 серпня 2018 року в сумі 15 409,85 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що за період з 30 серпня 2017 року до 01 серпня 2018 року не порушив жодної норми законодавства щодо перерахування, сплати єдиного внеску до бюджету, оскільки 09 серпня 2018 року, після узгодження всіх сум, відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у справі №815/4358/17, погасив недоїмку та штрафні санкції нараховані згідно Акту від 21 липня 2017 року №887/15-32-14-03/34801918 в загальному розмірі 13 998,94 грн., що підтверджується наданими до суду платіжними дорученнями.

Зазначив, що відповідачем у електронному кабінеті платника податків щодо стану розрахунків з бюджетом по єдиному внеску нарахованому роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності на особовому рахунку платника єдиного внеску помилково відображено, що сума податкового боргу є узгодженою з 29 серпня 2017 року, а не з дати набрання судовим рішенням законної сили (14 червня 2018 року), що суперечить абз.4 п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України.

На підтвердження вказаних обґрунтувань позову ПАТ «Південна Генеруюча Компанія» надало зведену таблицю щодо своєчасності сплати єдиного внеску по строкам.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у задоволенні позову ПАТ «Південна Генеруюча Компанія» відмовлено.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ «Південна Генеруюча Компанія» звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги, окрім доводів, на які позивач посилався в позові, вказано, що суд першої інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення, залишив поза увагою посилання товариства на абз.4 п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, за яким при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Тобто, вказані в оскаржуваному рішенні № від 06 лютого 2019 року за період з 30 серпня 2017 року по 01 серпня 2018 року штрафні санкції та пеня, нараховані податковим органом в період слухання справи №815/4358/17, а тому грошові зобов`язання були неузгодженими, таким чином податкова вимога не могла створювати для платника податків юридичний обов`язок у вказаний період.

ГУ ДФС в Одеській області не скористалося правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст.310 КАС України справу розглянуто у відкритому судовому засіданні.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Південна Генеруюча Компанія» за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2017 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2017 року.

За результатами документальної планової виїзної перевірки складено Акт від 21 липня 2017 року №887/15-32-14-03/34801918, яким встановлено порушення норм податкового законодавства, серед яких п.5 , п. 7 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне старування» із змінами та доповненням, в наслідок чого нараховано єдиного внеску 8 749,34грн.

На підставі вказаного до товариства, серед іншого, встановлена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09 серпня 2017 року щодо заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у загальній сумі 13 998,94 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі №815/4358/17, яка постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року залишена без змін, відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Південна Генеруюча Компанія» щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09 серпня 2017 року щодо заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені.

09 серпня 2018 року ПАТ «Південна Генеруюча Компанія» сплатило вказаний борг в повному обсязі.

11 вересня 2018 року позивач отримав рішення № від 14 серпня 2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 30 серпня 2017 року по 01 серпня 2018 року на суму 15 409,95 грн., з яких 14 607,93 грн. - штраф, а 801,92 грн. - пеня.

20 вересня 2018 року позивач оскаржив у адміністративному порядку до ДФС України рішення № від 14 серпня 2018 року.

23 жовтня 2018 року ДФС України за наслідками розгляду скарги винесла рішення, яким рішення № від 14 серпня 2018 року скасувала, зазначивши, що податковим органом невірно здійснений розрахунок пені, а саме пеню у сумі 23,55 грн., за період з 30 серпня 2017 року по 04 вересня 2017 року нараховано за несвоєчасну сплату сум штрафних санкцій згідно рішення про застосування штрафної санкції та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 09 серпня 2017 року №, що є порушенням п.п. 2 п. 2 розділу VII Інструкції №449 та ч.ч. 10, 11, 13 ст.25 Закону №2464, оскільки застосування штрафних санкцій та нарахування пені здійснювалось лише за несвоєчасну сплату сум єдиного внеску. Вказала, що позивачем належним чином не виконувались норми ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464 (далі Закон №2464), а саме єдиний внесок за серпень-грудень 2017 року, січень-грудень 2017 року, січень-червень 2018 року сплачений з порушенням законодавчо встановленого строку.

За таких обставин, ДФС України, скаргу позивача задовольнила частково та зобов`язала ГУ ДФС в Одеській області винести та направити нове рішення, з урахуванням викладеного, відповідно до вимог чинного законодавства.

16 липня 2019 року позивач отримав рішення відповідача № від 06 лютого 2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 30 серпня 2017 року по 01 серпня 2018 року на суму 15 409,85 грн., з яких 14 607,93 грн. - штраф, а 801,92 грн. - пеня.

17 липня 2019 року позивач надіслав скаргу на рішення № від 06 лютого 2019 року до ДФС України.

Згідно рішення від 21 серпня 2019 року №40244/6/99-99-11-05-02-25, ДФС України зазначає, що питання порушене в скарзі від 17 липня 2019 року №10-07 є фактично повторним та вже вирішено по суті у розумінні п. 7 розділу I Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладання штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2015 року №1124 (далі Порядок). Таким чином, скарга щодо скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06 лютого 2019 року № не підлягає розгляду ДФС України.

Не погоджуючись з викладеним товариство звернулося до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що отримавши рішення ДФС України від 23 жовтня 2018 року №34280/6/99-99-11-02-02-25 про результати розгляду скарги, позивач був обізнаний про неналежне виконання ним норми ст.9 Закону №2464, а саме: сплати єдиного внеску за серпень-грудень 2017 року, січень-червень 2018 року з порушенням законодавчо встановленого строку. А тому, оскаржуване рішення № від 06 лютого 2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, сформоване відповідачем правомірно, та скасуванню не підлягає.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 2статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Законом України «Про збір на облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Частиною 1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску: є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п.5).

Так, судом встановлено, що відповідно до зазначених норм, позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно ч. ч. 7, 8 ст.9 Закону №2464, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною 11 ст.9 вказаного Закону передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за №508/26953.

Вказана Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

У відповідності до вимог підпункту 5 пункту 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно з частиною одинадцятою ст.25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум (редакція чинна на момент виникнення правопорушення).

Згідно пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України ).

Абзацом 2 пп. 56.17.5. ч.56.17 ст.56 Податкового кодексу України встановлено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Відповідно до п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, у випадку адміністративного оскарження в досудовому порядку рішення, або подання платником податків позову до суду, предметом оскарження якого є вимога контролюючого органу, грошові зобов`язання не вважаються узгодженими, а податкова вимога, відповідно, не вважається такою, що створює для платника податків юридичний обов`язок, до винесення рішення за наслідками розгляду скарги, або з моменту відкриття провадження у справі й до набрання судовим рішенням законної сили.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що податковим органом прийнято відносно Товариства рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 30 серпня 2017 року по 01 серпня 2018 року у сумі 15 409,85 грн., без врахування вказаних норм законодавства.

Так, колегія суддів зазначає, що податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09 серпня 2017 року зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені у загальній сумі 13 998,94 грн., не вважалася такою, що створює для платника податків юридичний обов`язок до набрання законної сили постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року, а саме 14 червня 2018 року.

Таким чином, в силу вимог пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, визначена сума грошових зобов`язань не вважалася узгодженою та статусу податкового боргу не набула, що виключало законодавчі підстави для винесення податковим органом оскаржуваного рішення № від 06 лютого 2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 30 серпня 2017 року по 01 серпня 2018 року.

Вказаний висновок спростовує посилання податкового органу на п.2 глави 1 Розділу VI Порядку ведення органами ДФС України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 07 квітня 2016 року №422, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за №751/28881, згідно якого, у разі наявності у платника податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) кошти, що надходять від такого платника або в результаті здійснених щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості органами ДФС (Державної виконавчої служби України, органами Казначейства) заходів, зараховуються в рахунок погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати єдиного внеску) згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником: у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг.

При цьому, колегія суддів вказує, що згідно наявних в матеріалах справи належним чином завірених копій Платіжного доручення №634, 635, 636 від 09 серпня 2018 року вбачається, що товариством, після винесення рішення у справі №815/4358/17, було перераховано до бюджету кошти в загальному розмірі 13 998,94 грн.

Всі розрахунки було проведено відповідно до рішень податкового органу про застосування штрафних санкцій після узгодження вищевказаних сум, згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року по справі №815/4358/17.

Колегія суддів наголошує на тому, що товариство не повинно мати наслідки, у вигляді фінансових санкцій, за неправильне відображення податковим органом даних в інформаційній системі щодо дати узгодження податкового боргу.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що з наявних в матеріалах справи копій Платіжних доручень вбачається, що в період з 30 серпня 2017 року по 01 серпня 2018 року суми нарахованого єдиного внеску своєчасно сплачувалися позивачем на рахунок Головного управління ДКС України в Одеській області. (а.с.74-139)

Вказані суми повністю відповідають нарахованому єдиному внеску, зазначеному товариством у Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) зарахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. (а.с.154-179)

Більш того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Квитанцій №2 до вищевказаних Звітів податковий орган вказав: «автоматична обробка електронного документу/звіту виконана вдало. Дані завантажено до Реєстру застрахованих осіб.» (а.с.155, 157, 159, 161, 163, 165, 167, 169, 171, 173, 175, 177, 179)

Тобто, станом на час звернення до податкового органу із Звітами у період з 30 серпня 2017 року по 01 серпня 2018 року, у останнього не було зауважень та пропозицій до позивача.

При цьому, колегія суддів наголошує, що відповідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Втім, Головне управління ДФС в Одеській області, як суб`єкт владних повноважень, не до суду першої, не до суду апеляційної інстанції, не надало належних доказів правомірності оскаржуваного рішення № від 06 лютого 2019 року.

Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, не надав правової оцінки наявності чи відсутності факту порушень вимог Податкового кодексу України з боку позивача, не врахував наведені норми права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення № від 06 лютого 2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, сформоване відповідачем правомірно, а тому скасуванню не підлягає.

Статтею 317 КАС України встановлено, що підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, судом попередньої інстанції при винесенні вказаного рішення порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Таким чином керуючись п.п.1, 4 ч.1 ст. 317 КАС України колегія суддів вважає за необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким позов ПАТ «Південна Генеруюча Компанія» задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій від 03 вересня 2019 року №1177 та від 27 листопада 2019 року №1290 про сплату судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом та апеляційною скаргою, підлягають поверненню ПАТ «Південна Генеруюча Компанія» кошти в загальній сумі 4802,50 грн. (1921 + 2881,50).

Враховуючи, що дана справа віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Південна Генеруюча Компанія» задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Південна Генеруюча Компанія» - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Одеській області № від 06 лютого 2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 30 серпня 2017 року по 01 серпня 2018 року в сумі 15 409,85 грн.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, 5, код ЄДРПОУ 3939646) на користь Приватного акціонерного товариства «Південна Генеруюча Компанія» (65098, м.Одеса, вул.Новікова, 13, ) судовий збір у розмірі 1921 (сімсот шістдесят вісім) грн. за подачу адміністративного позову та у розмірі 2881,50 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 коп. за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 20.02.2020 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.