Справа № 484/5636/19
Суддя: Закревський В. І.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження: 2-а/484/5/20
Справа: 484/5636/19
Рішення

іменем України

06 лютого 2020 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Закревський В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 2 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області Іванова Андрія Павловича, про визнання незаконним та скасування постанови БАА № 534830 від 04.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення, за порушення ПДР України, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до поліцейського СРПП № 2 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області Іванова Андрія Павловича про визнання незаконною та скасування постанови БАА № 534830 від 04.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та закриття провадження по справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.12.2019 року відповідачем по справі відносно нього було складено постанову, згідно якої його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн., за те, що він, керуючи транспортним засобом HYUNDAI SONATA, д.н.з. НОМЕР_1 в місті Білгород-Дністровський Одеської області по вул. Незалежності, 37а, здійснив рух по тротуару, чим порушив вимогу п.11.13 ПДР України.

Вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки інкриміноване порушення правил дорожнього руху не вчиняв, адже його транспортний засіб був припаркований в межах вимог п. 15.10 "в" ПДР України, тобто на краю тротуара, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Також вказує, що здійсненю стоянки легкового автомобіля передував рух, пов`язаний із заїздом на таке місце, а після її закінчення - рух, пов`язаний із виїздом автомобіля з такого місця, що не може містити склад порушення п. 11.13 ПДР України. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07.11.2019 року по справі №524/9162/16-а. Крім цього, позивач вказує на відсутність доказів з приводу того, що на час розгляду справи про адміністратвне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР України, адже патрульний не задокументував та не довів факту порушення позивачем ПДР України, тому його вимоги вважає неправомірними. Також зазначає, що відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 283 КупАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Окрім цього зазначає, що відповідачем в порушення ст.ст. 268, 280 КУпАП, позивачу не роз`яснено його права, не надано можливості знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням, та не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винен в його вчиненні саме позивач.

До позовної заяви, на підтвердження вказаних обставин позивачем додано докази у вигляді: другого примірника постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №534830 від 04.12.2019 року; ксерокопії клопотання врученого 04.12.2019 року о 15.40 поліцейському СРПП № 2 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшому сержанту поліції Іванову А.П.; фото з телефона поліцейського, на якому зафіксовано припаркований автомобіль, фото з місця стоянки автомобіля та фото на якому схематично зображено напрям руху автомобіля до місця парковки. Також, до позовної заяви позивач також додав заяву, за якою просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.12.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 24.01.2020 року. Надано строк відповідачу для подачі відзиву та доказів.

В зв`язку із зайнятістю головуючого судді в кримінальному провадженні розгляд справи відкладено на 06.02.2020 року.

Відповідач у встановлений судом строк до 24.01.2020 року, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву та надати докази у справі.

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що поліцейським СРПП № 2 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Івановим А.П. 04.12.2019 року складено постанову серії БАА №534830 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.11.13 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 255 грн (а.с. 8).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_1 04.12.2019 року о 09-00 год., у м. Білгород-Дністровський Одеської області по вул. Незалежності, керуючи транспортним засобом HYUNDAI SONATA, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух по тротуару, чим порушив вимоги п. 11.13 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис скоєного правопорушення, однак наявні дані про клопотання гр. ОСОБА_1 та відсутність його ознайомлення з правом на захист.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, а також за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністірв України від 10 жовтня 2001 року №1306. У п. 1.9. ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

Згідно з п.11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Віддповідно до п. 26.1 ПДР України, пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні як по тротуарах, так і по проїзній частині. Пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, але не повинні створювати безпідставних перешкод для їхнього руху.

За приписами п. 26.3 ПДР України, в пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані в зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком «Інвалід», якими керують водії-інваліди. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Згідно з п. 15.10 «в» ПДР України, стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу; тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.11.13 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно КУпАП.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано будь-яких доказів, в тому числі фото чи з відеозаписів з місця вчинення правопорушення. З оглянутого в судовому засіданні фото з телефона поліцейського, на якому зафіксовано припаркований автомобіль, фото з місця стоянки автомобіля та фото, на якому схематично зображено напрям руху автомобіля до місця парковки, наданих позивачем вбачається, що зафіксовано лише стоянку автомобіля позивача та можливий рух автомобіля до і вд місця стоянки. Сам факт керування транспортним засобом "HYUNDAI SONATA" по тротуару та порушення водієм п. 11.13 ПДР України не зафіксовано.

Позивач вказує у позові, що при складанні постанови відповідачем були зроблені поверхневі та передчасні висновки стосовно здійснення його автомобілем руху тротуаром без передбачених у пункті 11.13 ПДР України підстав, а також без надання належного дослідження, опису й оцінки всіх доказів, які б могли підтвердити їх, а саме доводам позивача про рух на автомобілі тротуаром виключно у межах вимог п. 15.10 «в» ПДР, тобто для здійснення заїзду, а потім і виїзду, на місце стоянки, що відповідає аналогічному висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 року по справі №524/9162/16-а.

Дійсно, з метою обґрунтування вимог позовної заяви позивачем зазначено, аналогічні доводи відносно яких суд зазначає наступне.

Так, здійсненню стоянки легкового автомобіля у межах вимог п. 15.10 "в" ПДР України, а саме на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри, передує рух, пов`язаний із заїздом на таке місце, а після її закінчення - рух, пов`язаний із виїздом автомобіля з такого місця стоянки.

Враховуючи вказане вище, рух автомобіля тротуаром, під керуванням позивача пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки у межах вимог п. 15.10 «в» ПДР, не може містити склад порушення п. 11.13 ПДР України.

В спірних правовідносинах, порушення правил стоянки автомобіля не може бути кваліфіковано за п. 11.13 ПДР України.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, та відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Як вбачається із постанови серії БАА №534830 від 04.12.2019 року поліцейським було зазначено лише, що водій керуючи у місті Білгород-Дністровський Одеської області по вул. Незалежності здійснив рух по тротуару, однак не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, та не внесено відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис вказаного правопорушення, хоча остання виносилась на їх підставі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні зазначеного порушення не доведена.

З огляду на наведені обставини, рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є протиправним.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Відповідно до п. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правовими положеннями адміністративного судочинства встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України).

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, враховуючи, що поліцейським СРПП № 2 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області Івановим А.П., як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій та зважаючи на те, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог п.11.13 Правил дорожнього руху, які йому інкриміновано, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного проступку провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови серії БАА №534830 від 04.12.2019 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 72-80, 90, 241-246, 257, 262, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 2 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області Іванова Андрія Павловича, про визнання незаконним та скасування постанови БАА №534830 від 04.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення, за порушення ПДР України, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 534830 від 04.12.2019 року, за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24.02.2020 року.

Суддя: