Справа № 280/4349/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
27 січня 2020 року Справа № 280/4349/19 :

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження з власної ініціативи питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу у справі за позовом
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в особі представника адвоката Черкашина Івана Івановича (пр АДРЕСА_2 Соборний АДРЕСА_3 буд. АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_2 )
про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Черкашина Івана Івановича до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, викладену у листі від 28.08.2019 № 14712/04 щодо повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 6718,10 грн. (шість тисяч сімсот вісімнадцять гривень 10 коп.), сплаченого згідно квитанції №1680-4089-8274-4673 від 08.08.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 6718,10 грн. (шість тисяч сімсот вісімнадцять гривень 10 коп.), сплаченого згідно квитанції №1680-4089-8274-4673 від 08.08.2019.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

У позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1200,00 грн.

Разом з тим судом встановлено, що при ухвалені рішення суду від 28.10.2019 у справі № 280/4349/19, судом не вирішено заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, виходячи з вимог ст. 252 КАС України встановлено вичерпний перелік підстав для винесення додаткового рішення у справі.

Суд зазначає, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися не вирішені певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Так, згідно з ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду.

Частиною 2 ст. 133 КАС України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного вбачається, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Слід також зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17.

В обґрунтування заявленого у позовній заяві клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1200 грн до суду надано договір про надання правничої допомоги №б/н від 03.09.2019 (далі - Договір).

Згідно пункту 1.1 Договору адвокат Черкашин І.І. бере на себе обов`язок надавати замовнику ( ОСОБА_2 Тетяні Семенівні) правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених домовленістю між ним та Замовником, цим Договором, чинним законодавством України, а замовник зобов`язаний оплатити правничу допомогу та інші послуги надані йому адвокатом у порядку та строки обумовлені сторонами.

1.1. Відповідно до пункту 1.2. Договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень має право надавати замовнику:

- консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, МВС та СБУ, поліції, державної виконавчої служби, приватних виконавців, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій, зокрема у цивільних, господарських, кримінальних та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, в кримінальному провадженні, в будь-яких інших судових провадженнях, в тому числі оскарження дій та бездіяльності виконавців, службових та посадових осіб.

- представляти замовника з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, потерпілому, підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, виправданому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвали суду, одержання, рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання; підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше; вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання; отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії; сплачувати від імені Замовника державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі; вчиняти інші дії в інтересах Замовника не передбачених даним Договором.

- представляти інтереси замовника в судах усіх інстанцій, в органах прокуратури, МВС, поліції, СБУ, інших органах досудового розслідування та органах дізнання під час досудового та судового слідства, кримінального провадження, під час будь-яких слідчих дій (в тому числі обшуків, допитів тощо), а також у справах про адміністративні правопорушення.

Як зазначено у пункті 3.1, 3.2 Договору, за надання правничої допомоги, передбаченої даним Договором замовник сплачує адвокату винагороду та гонорар в розмірах визначених додатком №1 до цього Договору. Винагорода, як правило, складається з оплати поточної правничої допомоги (складення процесуальних документів, виходи в судові засідання та інше). Винагорода за надання правничої допомоги сплачується незалежно від результату наданих послуг та результатів вирішення спору. На відміну від цього, гонорар сплачується за наслідками розгляду справи в розмірі встановленому Додатком 1 до Договору.

Додатком №1 до Договору про надання правової допомоги від 03.09.2019 сторони погодили суму винагороди за надання правничої допомоги, а саме, за складення позовної заяви та подачу до суду замовник ( ОСОБА_1 ) сплачує адвокату винагороду у розмірі 1200,00 грн.

Також, до суду надано квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 03.09.2019 про оплату послуг в сумі 1200,00 грн. згідно Договору від 03.09.2019.

Досліджуючи надані представником відповідача документи, суд встановив, що надані суду письмові докази доводять факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даній адміністративній справі, а саме: сплата винагороди адвоката.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 139, 244, 246, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі №280/4349/19 за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Черкашина Івана Івановича до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії наступного змісту.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1200,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 27.01.2020.

Суддя А.В. Сіпака