Справа № 752/17519/19
Суддя: Хоменко В. С.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/111/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 січня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в котрому просила визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ № 1431367 від 18.08.2019 року про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Посилалась на те, що 18.08.2019 року вона рухалась на транспортному засобі по маршруту Івано-Франківськ - Київ. Перед м. Тернопіль її автомобіль був зупинений сержантом поліції в Тернопільській області Метельською Т.О. з причиною зупинки - перевищення швидкості руху у населеному пункті - смт. Велика Березовиця на 31 км/год.

Вказаною посадовою особою відносно неї була винесена постанова ЕАВ № 1431367, якою вона була визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення п. 12.9 б) ПДР, тобто за перевищення встановленого обмеження швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3 ПДР.

Зазначила, що рухалась на своєму авто разом з сім`єю, малолітніми дітьми, а тому не перевищувала швидкості руху. Крім того, вказала, що дорожнього знаку не було і його не бачила, про що повідомила працівника поліції, однак, її пояснення з даного приводу прийняті до уваги не були.

Крім цього, в постанові зазначено, що швидкість руху транспортного засобу вимірювалась спецприладом LTI 20/20 TRUCAM.

Вважає також, що використаний працівником поліції лазерний вимірювач швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TRUCAM, який не розрізняє (не спроможний ідентифікувати) місцевість здійснення фіксації (гірська, рівнинна), полога, крива), отже, має результатом отримання неправдивих та неточних даних, а тому не є належним доказом у справі. До того ж, при зупинці, дані вимірювального пристрою їй надані не були.

Виходячи з цього, просить задовольнити адміністративний позов.

Ухвалою судді від 23.08.2019 року відкрито провадження у справі з розглядом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 20.11.2019 року (а.с. 15-16).

Відповідно до ст. ст. 162, 165 КАС України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

29.10.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в котрому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та недоведеність, та зазначенням того, що дії інспектора повністю відповідають вимогам закону, а оскаржувана постанова винесена у спосіб та порядку, передбаченому чинним законодавством України. В обґрунтування своєї позиції надано роздруківку відеозапису з спецприладу LTI 20/20 TRUCAM, диск, фото розташування дорожнього знаку (а.с. 20-32).

04.11.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, в котрому остання просила суд не приймати до уваги подані відповідачем роздруківки з огляду на те, що останні жодним чином не підтверджують факту вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення (а.с. 38-39).

Ухвалою від 20.11.2019 року судовий розгляд справи відкладено на 17.01.2020 року (а.с. 41).

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 18.08.2019 року відповідачем була винесена постанова ЕАВ № 1431367 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 6).

З постанови вбачається, що 18.08.2019 року о 10:18:40 год. смт. Велика Березовиця дорога 19 331 км водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 81 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 31 км/год,чим порушив п. 12.9. б) ПДР України - перевищення встановленого обмеження швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що вона у порушення п. п. 12.9. б) ПДР України рухалась з перевищенням встановленої в населеному пункті швидкості руху, передбаченого знаками 3.29, 3.31, 30.3 ПДР, на 31 км/год.

Відповідно до ПДР України таке правопорушення кваліфікується за п. 12.9.

Відповідно до п. 12.9 б) ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Підставою для винесення постанови став встановлений відповідачем факт, що позивач рухався зі швидкістю 81 км/год.

Швидкість вимірювалася пристроєм LTI 20/20 TRUCAM.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 даного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В ст. 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

В частині 2 даної статті зазначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу(ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Перевищення такої швидкості тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.7 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» вимірюванням вважається процес експериментального визначення одного або декількох значень величини, які можуть бути обґрунтовано приписані величині.

Результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Методики вимірювань у сфері законодавчо регульованої метрології, що є обов`язковими до застосування, визначаються в нормативно-правових актах або в нормативних документах, на які є відповідні посилання в нормативно-правових актах.

Результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Згідно з ч.1 2 ст. 8 Закону у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

З матеріалів справи вбачається, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TRUCAM ТС000532, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12 (а.с. 31).

Судом встановлено та підтверджується наданим до суду Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13810, чинним до 15.11.2019 року, виданим ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TRUCAM ТС000532, є придатним до застосування (а.с. 28).

Зважаючи, що згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - LTI 20/20 TRUCAM ТС000532, спроможний робити фото та відеозйомку в автоматичному режимі, його покази можливо розцінювати як беззастережний доказ у справі.

Наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Згідно з п.п. 2.5 даного Порядку сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1362 від 02.11.2015 року були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: пунктом 1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх перевірки.

Тобто, виключення з Державного реєстру на підставі даного наказу типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TRUCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, не встановлює неможливість його використання.

Оскільки прилад TRUCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

Таким чином, твердження позивача в частині того, що вимірювальний засіб має результатом отримання неправдивих та неточних даних його використання, судом до уваги не приймаються.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення (перевищення встановленої швидкості), представником відповідачів надані фото з засобу TRUCAM 20/20, DVD диск з фото та відеозаписами приладу, на якому, за поясненням представника відповідачів, зафіксований автомобіль позивача, та DVD диск з записами відеореєстратора відповідача.

В той же час, з долучених до пояснень фото вбачається, що швидкість автомобіля н.з НОМЕР_1 зафіксована 18.08.2019 року о 10:18:43- 10:18:49 год., в той час як з оскаржуваної постанови вбачається, що інкриміноване позивачу правопорушення мало місце о 10:18:40 год.

З долучених представником відповідача DVD диску також неможливо встановити факт перевищення швидкості позивачем, оскільки зафіксовані на ньому дані не відтворюються.

Інших доказів фіксування перевищення позивачем при керуванні транспортним засобом швидкості матеріали справи не містять, а надані представником відповідача докази не дають можливості однозначно стверджувати це.

Крім того, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В спірному випадку сторони вважають, що доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Однак, суд такі доводи не приймає, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення містить лише опис обставин, які визнані позивачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Також, згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

До того ж, Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. ч. 2-4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, встановлено у частині першій статті 222 КУпААП, відповідно до якої органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (<…>частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, <…>).

Згідно з ч.2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з пунктом 8.2-1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

У справі встановлено, що позивача притягнули до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку з тим, що вона у смт. Велика Березовиця дорога 19 331 км водій, керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander н.з. НОМЕР_1 , рухалась зі швидкістю 81 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 31 км/год, чим порушила п. 12.9. б) ПДР України - перевищення встановленого обмеження швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3 ПДР.

Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Зона дії знаку може бути зменшена: установленням у кінці зони його дії знаку 3.30; зміною на знакові величини максимальної швидкості руху. Дія знаку, що встановлений перед населеним пунктом, позначеним знаком 5.45, поширюється до цього знака.

Знак 5.45 "Початок населеного пункту" застосовується для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знак установлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, що дорожній знак 5.45. Велика Березовиця встановлений праворуч від проїзної частини, закритий частково від учасників дорожнього руху перешкодами (стовп, велика трава) що є порушенням Правил дорожнього руху.

Наявність знаку 3.29. загалом не вбачається.

До того ж, з наданих відповідачем фото не можливо встановити, що саме на вказаній ділянці дороги рухалась позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене вище та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б давали можливість однозначно ідентифікувати порушення позивачем ПДР, суд приходить до висновку про те, що в діях позивача немає складу адміністративного правопорушення та про протиправність постанови та її скасування й закриття провадження в справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕАВ № 1431367 від 18.08.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі: Управління патрульної поліції в Тернопільській області, адреса: 46003, м. Тернопіль, вул. Котляревського, буд. 24.

Суддя В.С. Хоменко