Справа № 554/1163/20
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.02.2020 Справа № 554/1163/20
Провадження № 2-а/554/41/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2020 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А. Г.

за участю:

секретаря судового засідання Гречка Є. В.

представників позивача Матірної Н. В, Жорника О. І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Чернігівським ПТПІ в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (юридична адреса: вул. Пушкіна, 63, м. Полтава, 36039, ) до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Азербайджан, на даний час перебуває в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, адреса: АДРЕСА_1 Лісна, 5, АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 ) про продовження строку затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України,

в с т а н о в и в :

14 лютого 2020 року позивач Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 про продовження строку затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2019 року, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) затримано з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України терміном на 6 місяців та примусово видворено громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 за межі України.

Згідно Листів Чернігівського ПТПІ № 5301.6-15561/53.1-19 від 17.09.2019, № 5301.6-20939/5301-19 від 18.12.2019, № 5301.6-1710/53.1-20 від 07.02.2020 громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_2 не здійснює співпрацю під час процедури його ідентифікації, оскільки відмовлявся, з особистих міркувань, від заповнення анкет на Посольство Азербайджанської Республіки.

Строк затримання відповідача закінчується 20 лютого 2020 року, а на даний час неможливо забезпечити його примусове видворення, так як відсутня співпраця з боку відповідача, бо відповідач відмовився від анкетування, з особистих міркувань.

В судовому засіданні представники позивача наполягали на задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні адміністративний позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення та не оспорював фактичних обставин справи.

Заслухавши пояснення сторін, повно та об`єктивно дослідивши надані ними докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України (далі - Закон).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Приписи ч. 1 ст. 26 Закону визначають, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно абз. 1 ч. 4 ст. 30 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Приписи ч. 11 ст. 289 КАС України визначають, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Тобто, існування принаймні однієї з передбачених у ч. 11 ст. 289 КАС України умов з урахуванням обставин справи є достатнього підставою для затримання іноземця або продовження строку такого затримання.

За правилами ч. 12 ст. 289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Відповідно до ч. 13 ст. 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом у разі наявності АЛЬТЕРНАТИВНИХ УМОВ, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, якими є: 1) або відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, 2) або неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи. При цьому, наявність хоча б однієї з яких надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально можливого строку (18 місяців).

П.1 Розділу VІ «Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців» Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 р. № 38/77) передбачає, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України, орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Системний аналіз даних норм свідчить, що:

- по-перше, анкета визначеного зразка, заповнена іноземцем, є необхідною складовою для проведення процедури ідентифікації іноземця, так як без заповненої іноземцем анкети не можливо направити запити до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця, у відповідності до вказаної Інструкції;

- по-друге, вказаною Інструкцією не передбачено фіксування уповноваженими органами факту відмови іноземця у заповненні анкети, встановленого зразка, під час процедури його ідентифікації, а відтак неможливо вимагати від позивача надання доказів на підтвердження відмови відповідача від ідентифікації, які не передбачені вказаною Інструкцією, в т.ч. довільної письмової заяви про відмову у заповненні анкети.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з меою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Згідно п. 164 рішення Європейського суду з прав людини в справі "А. та інші проти Сполученого Королівства" (A. and Others v. the United Kingdom) будь-яке позбавлення свободи у відповідності до другої частини пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим лише до тих пір, поки йде процес депортації або екстрадиції. Якщо така процедура не виконується з належною ретельністю, позбавлення волі перестає бути допустимим відповідно до пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2019 року, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) затримано з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України терміном на 6 місяців та примусово видворено громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 за межі України.

Згідно Листів Чернігівського ПТПІ № 5301.6-15561/53.1-19 від 17.09.2019, № 5301.6-20939/5301-19 від 18.12.2019, № 5301.6-1710/53.1-20 від 07.02.2020 громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_2 не здійснює співпрацю під час процедури його ідентифікації, оскільки відмовлявся, з особистих міркувань, від заповнення анкет на Посольство Азербайджанської Республіки.

Строк затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні визначений ч. 11 ст. 289 КАСУ, закінчується 20 лютого 2020 року, що призводить до неможливості виконання рішення Октябрського районного суд м. Полтави про примусове видворення.

Виходячи з того, що позивачем вживалися неодноразові дії з метою ідентифікації особи відповідача, який, однак, не співпрацював у питанні своєї ідентифікації, що підтверджується листами Чернігівського ПТПІ № 5301.6-15561/53.1-19 від 17.09.2019, № 5301.6-20939/5301-19 від 18.12.2019, № 5301.6-1710/53.1-20 від 07.02.2020, тобто в даному випадку йде процес примусового видворення з належною ретельністю, суд приходить до висновку про доведеність такої умови, за якої неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, як відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, що є самостійною підставою для продовження строку затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на шість місяців в Чернігівському ПТПІ, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення, задовольнивши позов в повному обсязі.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на шість місяців, а саме до 20 вересня 2020 року.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави в десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Савченко