Справа № 425/407/20
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 року Провадження №2-а/425/55/20

Справа№425/407/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Клименко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, яким просив визнати незаконною та скасувати постанову серія ЕАК № 2050741 від 01 лютого 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, а провадження закрити.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті, сторони не з`явились, але були повідомлені належним чином. Позивач подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі на підставі доказів, які є в матеріалах справи, позовні вимоги підтримав, відповідач подав клопотання, в якому як і позивач, просив справу розглянути без його участі. Відзив на позовну заяву не подав, проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, а також в силу положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивача, полягала у тому, що 01 лютого 2020 року відповідач дійсно виніс постанову про накладання на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, у зв`язку із порушенням ним вимог дорожнього знаку 5.16, чим порушив підпункт «г» пункту 8.4. Правил дорожнього руху. Проте вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а при розгляді справи була порушена процедура.

Позиція відповідача. Відповідач надав в якості доказу диск з відеозаписом, яким на його думку, зафіксовано адміністративне правопорушення, проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що сторони спору доводили свої вимоги та заперечення тільки письмовими та електронними доказами, які є в матеріалах справи, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також в їх сукупності, встановив наступні обставини:

Першого лютого 2020 року, ОСОБА_2 , під час несення служби з нагляду за дотриманням учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, перебуваючи в статусі інспектора поліції Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, тобто під час безпосереднього виконання своїх службових обов`язків, о 02 годині 27 хвилин в місті Рубіжне одразу за перехрестям вулиць Володимирська та проспекту Миру, вважаючи, що було вчинено порушення Правил дорожнього руху, зупинив транспортний засіб, водієм якого був ОСОБА_1 (а.с.1-4,5-6,20).

Назвавши своє ім`я, прізвище та по батькові, а також посаду, поліцейський розповів Сергію Анатолійовичу про суть правопорушення, а водій заявив клопотання про надання доказів правопорушення, однак поліцейський у відповідь на це, попросив водія надати йому документи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс). Після чого Сергій Анатолійович попросив надати йому безкоштовного адвоката. І з цього приводу між водієм та поліцейським протягом деякого часу був обмін взаємними претензіями (а.с.19).

Згодом, поліцейський повідомив водія про те, що за вчинене ним правопорушення, передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 126 КУпАП і почав оголошувати про розгляд справи за частиною 1 статті 126 КУпАП. Проте після пред`явлення іншим поліцейським відеозапису з можливим правопорушенням, поліцейський оголосив, що адміністративна відповідальність за таке правопорушення передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП, і почав оголошувати водієві права, передбачені статтею 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, а також ним був оголошений порядок оскарження постанови (а.с.19).

Водій знову заявив клопотання, але вже про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю звернутись за правовою допомогою до адвоката, так як він не розуміє нічого з того, що йому розповіли, а розгляд справи він просив призначити приблизно через тиждень, але поліцейський повідомив, про те, що він може відкласти розгляд справи на день і забажав пояснень від водія з роз`яснненнями необхідності залучення адвоката. На що Сергій Анатолійович вказав, що його адвокат зможе бути присутнім, в разі призначення розгляду справи на 11 чи 12 лютого. Але поліцейський повідомив, що це не є підставою для відкладення розгляду справи, роз`яснюючи при цьому, що можливість скористатися правовою допомогою у водія є, однак викликати адвоката треба зараз. І після безуспішного намагання здійснити дзвінок по телефону, Сергій Анатолійович повідомив поліцейського, що адвокат на даний час не відповідає на дзвінок (а.с.19).

Поліцейський, враховуючи такі обставини, повідомив водія про те, що розгляд справи може бути відкладений на 11 лютого 2020 року у місті Лисичанську. Після цього Сергій Анатолійович повідомив, що за таких умов, оскільки його не буде, незможе взяти участь у розгляді справи. І відразу після цього, поліцейський оголосив про те, що розгляд справи за частиною 1 статті 122 КУпАП закрито, а штраф складає 255 гривень. Після оголошення постанови, її копію було вручено водію (а.с. 19,20).

Разом з цим вважаючи, що постанова не відповідає вимогам законодавства та не містить фактичних обставин справи, а також враховуючи те, що було порушено процедуру розгляду справи Сергій Анатолійович оскаржив вказану постанову до Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с.1-4).

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі інспектора патрульної поліції, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А згідно з частинами другою і третьою статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Тому, у першу чергу, суд звертає увагу на те, що будь-яке провадження у справі про адміністративне правопорушення повинне відбуватись з дотриманням процедури його здійснення, у тому числі і порядку розгляду самої справи, що унормований статтею 279 КУпАП.

І, зокрема, частиною 2 цієї статті передбачено, що посадова особа, яка розглядає справу (після оголошення того, яка справа підлягає розгляду і відносно кого, та роз`яснення прав і обов`язків особі) заслуховує особу, яка бере участь у розгляді справи, а потім досліджує докази і вирішує клопотання.

Наведеним положенням кореспондують права особи, яка бере участь у розгляді справи, передбачені частиною 1 статті 268 КУпАП, а саме: право знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення і докази, заявляти клопотання, користуватись юридичною допомогою.

Отже, саме посадова особа, яка розглядає справу, навіть якщо це відбувається на місці вчинення правопорушення, повинна створити умови для реалізації особою, стосовно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, своїх прав.

Що повністю узгоджується з положеннями частини 1 статті 245 КУпАП за якими, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

А забезпечити реалізацію цього завдання повинна саме та посадова особа, яка розглядає справу, шляхом створення можливості для особи, стосовно якої розглядається справа, надати пояснення (у тому числі за потреби із захисником) по справі, заявити клопотання (якщо у цьому буде потреба, у тому числі про залучення захисника), взяти участь у дослідженні доказів, які на думку особи, яка розглядає справу, доводять винуватість, подати якщо це необхідно свої докази, тощо.

І якщо забезпечити реалізацію таких прав на місці вчинення правопорушення неможливо, через, наприклад, подачу особою, клопотання про розгляд справи у присутності захисника, який не може прибути чи бажанням надати докази, які подати одразу неможливо, означені права вочевидь, вимагають відкладення розгляду справи.

Але, наданий суду відповідачем диск з аудіовізуальною інформацією події (а.с.19), вказує на те, що вказаних положень при розгляді справи, відповідачем в повному обсязі дотримано не було, чим істотно порушено порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, цей доказ вказує на те, що після оголошення прав позивачу, йому не було забезпечено можливості повної їх реалізації, оскільки позивачу не було надано можливості скористатися правом на правову допомогу (а.с.19).

Але право на захист (у тому числі право на отримання професійної правничої допомоги), передбачене частиною 6 статті 55 та частиною 1 статті 59 Конституції України є основоположним правом будь-якої людини.

Наданий суд доказ вказує на те, що поліцейський спочатку повідомляв, що право на правову допомогу є, але адвокат повинен приїхати одразу на місце, а потім взагалі заявив, що реалізація права на адвоката не є підставою для відкладення розгляду справи.

Тобто, замість того аби сприяти і забезпечити позивачем реалізацію його права на професійний правничий захист, відповідач надавав такі пояснення, які могли привести до відмови позивача від адвоката, що фактично і відбулось. Оскільки спочатку позивач просив відкласти розгляд справи, а потім відмовився від цього, бо відповідач наполягав на даті розгляду справи, яка не була узгоджена позивачем із адвокатом.

Крім того, частина 2 статті 278 КУпАП передбачає, що посадова особа, яка розглядає справу досліджує докази.

Цей етап розгляду справи про адміністративне правопорушення є логічною гарантією того, що при розгляді справи, особою, яка її розглядає, будуть реалізовані положення статті 280 КУпАП (обов`язок особи, яка розглядає справу, встановити обставини, що підлягають встановленню при розгляді справи про адміністративне правопорушення), статті 252 КУпАП (встановлення таких обставин виключно на підставі доказів), а також статті 251 КУпАП (якою передбачено що є доказами та що є їх джерелами).

Наданий відповідачем суду електронний доказ вказує на те, що відповідач протягом усього часу розгляду справи, так і не дослідив жодного доказу у справі, але прийняв рішення про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що є підставою для адміністративної відповідальності, без дослідження доказів.

Більш того, наданий суду електронний доказ вказує на те, що відповідач закрив розгляд справи без дослідження будь-якого доказу та без прийняття постанови у справі за результатами розгляду справи.

Тож зважаючи на викладене, суд констатує, що відповідач прийняв оскаржувану ним постанову не у спосіб, що передбачений і чітко регламентований законом, при порушенні права людини на захист.

Що є порушенням частини 2 статті 19 та статей 55 і 59 Конституції України.

А за таких обставин, постанова відповідача підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову (серії ЕАК № 2050741) від 01 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень, а також закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складання до Першого апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області.

Суддя Д.С. Коваленко