Справа № 280/825/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 лютого 2020 року Справа № 280/825/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринов Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд 6, оф. 15)

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ Державний ощадний банк Україна

про визнання дій протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (відповідач), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ Державний ощадний банк Україна, в якому позивач просить суд

- визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 15 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60304860;

- визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 20 листопада 2019 року ВП№60304860 про арешт коштів боржника, якою звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 10 лютого 2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, а судове засідання призначено на 17 лютого 2020 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , як боржник у виконавчому провадженні, зареєстрована, та працює у місті Запоріжжі, у місті Запоріжжі знаходиться майно, також, адреса реєстрації співпадає з місцем проживання, що підтверджується копією паспорту. Будь-якого зареєстрованого рухомого чи нерухомого майна на території міста Києва, ані джерел доходу позивач не має, що виключає можливість відкриття виконавчого провадження в межах виконавчого округу міста Києва. Вказує, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у його виконавчому окрузі, отже, не має законних підстав для прийняття приватним виконавцем ОСОБА_2 , виконавчим округом якої є місто Київ, виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи та звернення стягнення на доходи, яка має місце проживання у місті Запоріжжі Запорізької області. Зазначає, що відповідач протиправно, всупереч чинного законодавства України прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

17 лютого 2020 року позивач до суду подала клопотання в якому просить суд розглянути справу без її участі. На позовних вимогах наполягає.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна в судове засідання не прибула 17 лютого 2020 року через службу діловодства суду її представник надіслав відзив (вх.№7172), відповідно до якого зазначає, що ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № НОМЕР_2 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, що підтверджується довідкою АТ «Банк Форвард». Зазначає, що відповідно, в даному випадку порушення Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у м. Києві, а відповідно до статті 24 цього Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження. Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач мас право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачам доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається.

У задоволенні позовної заяви відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа письмові пояснення по суті спору не надала. Будь-які заяви до суду не надходили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та третьої особи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував таке.

11 жовтня 2019 року АТ БАНК ФОРВАРД звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни із заявою про прийняття на примусове виконання виконавчий напис № 2915 від 19 серпня 2019 року, виданий приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 кошти у розмірі 24 246,03 грн.

15 жовтня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною відкрито виконавче провадження №ВП60304860.

Разом з тим, 20 листопада 2019 року постановою ВП№60304860 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною накладено арешт на кошти ОСОБА_1 що містяться на рахунках: ПАТ "ОТП БАНК", ПАТ "Державний ощадний банк України", ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ "УКРСИББАНК", ПАТ "АЛЬФА-БАНК", АТК БАНК "ПРИВАТБАНК", ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", ПАТ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК», ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", АТ "ПУМБ" у межах суми 28670,63 грн.

Позивач не погоджуючись з такими рішеннями приватного виконавця звернувся до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України №1404-VIII від 02 червня 2016 року Про виконавче провадження (далі- Закон України №1404-VIII),

Так, відповідно до статті 1 Закону України №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону України №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 5 Закону України №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 23 вказаного Закону, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України №1404-VIII знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (частина 2 цієї ж статті).

Наявні в матеріалах справи відомості свідчать про те, що виконавчим округом відповідача, визначено місто Київ.

За приписами частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як зазначає позивач та підтверджується наявною в матеріалах справи документами позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 . У виконавчому написі нотаріуса зазначено: АДРЕСА_2 , тобто у виконавчому документі зазначено таку ж адресу.

Також, в матеріалах адміністративної справи містяться запит, який робився приватним виконавцем в ході проведення виконавчих дій для з`ясування джерел доходу позивача.

Так пенсійний фонд України повідомив, про місце роботи позивача, а саме територіальний відділ освіти Вознесенівського району департаменту освіти і науки Запорізької міської ради.

Відповідачем до суду не надано доказів, що у ОСОБА_1 на території виконавчого округу міста Києва є майно, дохід, або наявні грошові кошти у банку.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи, яка має місце проживання у місті Запоріжжя.

Щодо посилання у відзиві на позовну заяву, що приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, відповідач керувався інформацією про наявність коштів позивача, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритого у АТ «Банк Форвар», який розташований за адресою: м. АДРЕСА_3 , вул. Саксаганського, буд. 105, а тому під час прийняття виконавчого документа до виконання про стягнення з ОСОБА_1 коштів, приватним виконавцем не було порушено вимог статті 24 Закону України Про виконавче провадження, то суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно зі статтею 3 даного Закону кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Так, пунктом 7.1.2 статті 7 Закону №2346-ІІІ визначено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Отже, за змістом чинного законодавства, картковий рахунок - це банківський поточний картковий рахунок клієнта, який відкривається на договірній основі для обліку грошових коштів клієнта та здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. По картковому рахунку проводиться облік операцій за платіжними картками Клієнта.

Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 цього ж Кодексу).

Суд вважає, що у даному випадку місцезнаходженням майна є не місце розташування самого банку, де відкритий рахунок, а самі банківські рахунки чи електронні гаманці, на яких обліковуються кошти та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою відповідних платіжних інструментів, однак такі рахунки або електронні гаманці не є майном у розумінні положень статті 190 ЦК України, оскільки вони не є окремими речами чи їх сукупністю, а фактично вони є засобом обліку руху грошових коштів та призначені для виконання клієнтами платіжних систем певних операцій.

Пунктами 3.1, 3.2 статті 3 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 05 квітня 2001 року №2346-ІІІ (зі змінами) встановлено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.

Суд наголошує на тому, що підставою для відкриття виконавчого провадження за відповідним територіальним округом має бути, зокрема, наявність майна на вказаній території. Кошти, в розумінні чинного законодавства, вважаються майном особи.

Аналогічний висновок міститься і в листі Міністерства юстиції України від 11 червня 2018 року вих. № 23123/16620-33-18/20.5.1, в останньому абзаці якого зазначено наступне: Виходячи з наведеного, приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

З наданих відомостей приватним виконавцем неможливо встановити, що на рахунку № НОМЕР_2 є горошкові кошти ОСОБА_1 .

Більш того, адміністративна справа містить інформацію (оферта №200154938 аркуш 1 блок 1 інформаційний блок оферти), що р/р 8296 відкритий у АТ «Банк Форвар» для погашення заборгованості по кредитному договору. Відтак, інформація свідчить про відсутність коштів позивача, які в силу статті 190 ЦК України, можуть вважатися майном особи.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року, у справі № 905/3542/15, суд дослідивши відхиляє, оскільки правовідносини у справах не є подібними. Так, у справі № 905/3542/15 йшла мова про правомірність дій приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали суду про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що належать відповідачу та підлягають до сплати позивачу і знаходяться на будь-яких рахунках відкритих у будь-яких фінансових установах, в тому числі, на поточному рахунку № НОМЕР_3 у позивача (місцезнаходження Банку: 01004, м. Київ, бульвар Т.Шевченко/вул. Пушкінська, 8/26), та які будуть виявлені в ході виконавчого провадження при виконанні ухвали суду про забезпечення позову в межах розміру позовних вимог у сумі 3757486,60 доларів США, за виключенням грошових коштів, що призначені на виплату заробітної плати та здійснення нарахувань на заробітну плату працівникам відповідача. У справі що розглядається обставини є зовсім іншими. А відтак, суд не може застосувати висновки Верховного Суду, бо вони не стосуються спірних правовідносин.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що відповідач протиправно, всупереч чинного законодавства України прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (часина 1 статті 9 КАС України).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи відповідачем не доведено правомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження ВП№60304860.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд 6, оф. 15) третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ Державний ощадний банк Україна про визнання дій протиправними та скасування постанов - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 15 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60304860;

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 20 листопада 2019 року ВП№60304860 про арешт коштів боржника, якою звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 .

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд 6, оф. 15) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 1681,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення виготовлено у повному обсязі та підписано 20 лютого 2020 року.

Суддя Д. В. Татаринов