Справа № 444/2192/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 рокуЛьвівСправа № 444/2192/19 пров. № А/857/1065/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Старунського Д.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромного Ярослава Ігоровича про скасування постанови, за апеляційною скаргою Галицької митниці Держмитслужби на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 28 листопада 2019 року (суддя першої інстанції Мікула В.Є., м. Львів, повний текст складено 28.05.2019),

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромного Ярослава Ігоровича про визнання незаконними дій щодо складання постанови в справі про порушення митних правил, визнання протиправною і скасування постанови в справі про порушення митних правил №3270/20900/18 від 26 червня 2018 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 28 листопада 2019 року задоволено адміністративний позов. Визнано незаконними дії заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скромного Ярослава Ігоровича щодо складання постанови в справі про порушення митних правил № 3270/20900/18 від 26 червня 2018 року. Визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 3270/20900/18 від 26 червня 2018 року, а провадження по справі закрито, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Із таким судовим рішенням не погодилася Галицька митниця Держмитслужби та оскаржила його в апеляційному порядку. Зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення і відмовити в позові. Мотивуючи незгоду, зокрема вказав, що позивач не доставив до митного органу автомобіль та перевищив встановлений строк більше ніж на десять діб. Зазначає про безпідставність посилань позивача на дорожньо-транспортну пригоду за його участі, визнання зазначеного автомобіля речовим доказом та його арешт, оскільки постановою слідчого СУГУНП у Львівській області ще 25.08.2017 кримінальне провадження №0000696 було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вважає, що 28.08.2017 постановою Прокуратури Львівської області було скасовано арешт майна, а саме транспортного засобу, який позивач міг отримати з моменту прийняття даного рішення. Проте, станом на 30.05.2018 автомобіль позивачем за межі митної території України не вивозився, в інший митний режим ніж транзит не поміщувався. Крім того, зазначає, що позивач не звертався до митного органу з повідомленнями про обставини подій, у зв`язку з якими порушено ці строки.

Апеляційним судом було здійснено заміну відповідача на Галицьку митницю Держмитслужби у зв`язку з реорганізацією контролюючого органу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 30.05.2018 в зону митного контролю пункту пропуску «Рава-Руська-Гребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС позивачем було доставлено автомобіль «BMW 525», VIN № НОМЕР_1 на причепі-платформі марки «Stim S22», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль був ввезений на митну територію України 30.04.2016 через пункту пропуску «Рава-Руська-Гребенне» Львівської митниці ДФС без письмового декларування та сплати всіх митних платежів.

За результатами розгляду справи, постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скромного Я.І. в справі про порушення митних правил №3270/20900/18 від 26 червня 2018 року позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, а також накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням та оскаржив його до суду.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вимогами ч. 3 ст. 529 Митного Кодексу України (далі МК України) постанова центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, у справі про порушення митних правил, а також його постанова по скарзі на постанову митниці у такій справі можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені статтею 286 КАС України.

Частиною 2 статті 286 КАС України зокрема передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Такий строк також встановлений статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), якою зокрема передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.03.2009, прийнятого за наслідком розгляду заяви №20347/03 у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді. Однак, це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, тощо.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Про існування таких обставин позивач має повідомити суду.

Відповідно до позовної заяви позивач зазначає про те, що дізнався про існування постанови митного органу лише 06.07.2018.

Отже, позивач дізнався про порушення його права 06 липня 2018 року, а тому необхідно було звернутися до суду з відповідним позовом в межах десятиденного строку.

Разом з тим, до суду позивач звернувся більше як через рік 21 серпня 2019 року, тобто за сплином значного проміжку часу та з порушенням встановленого частиною 2 статті 286 КАС України спеціального десятиденного строку у справах цієї категорії, та загального шестимісячного строку, передбаченого ч. 1 ст. 122 КАС України.

При цьому, жодних причин такого тривалого зволікання із поданням позову наведено не було.

Апеляційний суд надавав можливість позивачу пояснити причини пропуску строку звернення до суду і надати докази поважності таких.

Разом з тим, позивач не навів причин подання позову до суду більше як через рік після отримання копії оскаржуваної постанови.

Отже, апеляційний суд вважає, що відсутні поважні причини, які були б підставою для поновлення строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 8 серпня 2019 року у справі 806/2896/18, від 19 грудня 2018 року у справі № 809/1912/17.

Вимогами ч. 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Позивач у позовній заяві заявив про необхідність поновлення строку на оскарження постанови про порушення митних правил, проте не зазначив поважних причин пропуску такого.

Суд першої інстанції залишив зазначені обставини поза увагою.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні поважні причини пропуску строку звернення до суду та підстави для його поновлення, відтак слід залишити позовну заяву без розгляду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи знаходиться фотокопія позовної заяви, а не її оригінал, оскільки відсутній оригінальний підпис позивача, що також є підставою для залишення її без розгляду.

Суд першої інстанції також залишив зазначені обставини поза увагою, та не вирішив їх відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Керуючись ст. 243, 250, 272, 286, 310, 315, 316, 319, 321, 322 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задовольнити частково.

Скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 28 листопада 2019 року.

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді Д. М. Старунський
В. Я. Качмар