Справа № 466/2390/18
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

30.01.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.,

за участю секретаря Школьнікової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у Львівській області ДПП Ворох Наталії Романівни, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 березня 2018 року інспектор УПП у Львівській області ДПП виніс постанову серії БР №515642 про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 за ч.1ст. 126 КУпАП, а саме за відсутність документів, визначених у п. 2.1.а ПДР.

З вищевказаною постановою позивач не погоджується та вважає таку протиправною виходячи з наступного.

Позивач наголошує на тому, що жодних правил не порушував, оскільки він не керував транспортним засобом о 21:00 год.15 березня 2018 р.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

В судове засідання позивач не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить такі задоволити.

Представник Відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду відзив, який мотивований тим, що 15 березня 2018 р. позивач на законну вимогу працівника поліції не пред`явив документів, визначених у п. 2.1.а ПДР. Причиною вимоги документів слугувала підозра у причетності позивача до ДТП.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами спрощеного провадження за наявних у справі доказів без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2019 року призначено спрощений розгляд справи №466/2390/18.

Судом встановлено, що 15 березня 2018 року інспектор УПП у Львівській області ДПП виніс постанову серії БР №515642 про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 за ч.1ст. 126 КУпАП, а саме за відсутність документів, визначених у п. 2.1.а ПДР.

Відповідно до п.2 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку коли існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до вищевказаного положення при виявленні будь якого порушення ПДР, працівники поліції зобов`язані вжити заходів для їх усунення, припинення. З огляду на це згідно п.2.4. ПДР, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотримання вимог ПДР, та згідно п.2.4.а, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (2.1.а. ПДР), реєстраційний документ на транспортний засіб (2.1.б.ПДР), поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (2.1.ґ.ПДР).

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП, Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував факт керування транспортним засобом позивачем 15 березня 2018 року о 21:00 год., про що вказано в оскаржуваній постанові. Крім того, судом встановлено, що ДТП мало місце ще 15 березня 2018 року о 13 год.10 хв., а тому суд не бере до уваги наведених аргументів представником відповідача.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст.9,72,77, 241, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у Львівській області ДПП Ворох Наталії Романівни, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- задоволити.

Скасувати постанову серії БР №515642 від 15 березня 2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Восьмого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ванівський Ю.М.