Справа № 160/11496/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позову позивач посилався на протиправність оскарженого рішення, яким до нього застосовані штрафні санкції за подання недостовірної звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків. РФ "Придніпровська залізниця" вказує, що приписи податкового законодавства покладають на податкових агентів лише зобов`язання стосовно подання такої звітності у відповідні строки та не встановлюють обов`язкової форми її (звітності) достовірності, при цьому, що у подальшому, позивачем виправлено допущені помилки шляхом подання уточнюючих розрахунків. Крім того позивач зазначає, що проведена відповідачем перевірка, за результатами якої і прийнято оскаржене рішення, відбулась зі сплином тридцяти денного строку, що настав за останнім днем граничного строку подання уточнюючих розрахунків. З підстав викладеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом і надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про наявність у діях позивача складу правопорушення, санкція за яке передбачена статтею 119 Податкового кодексу України. На думку відповідача, склад податкового правопорушення полягав у наданні РФ "Придніпровська залізниця" недостовірної звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, на що вказують встановлені під час перевірки обставини подання останнім уточнюючих розрахунків, з яких прослідковується, що виправлені помилки призвели до змін у податкових зобов`язань платників податку, а також до фактичних змін самих платників. З підстав викладеного просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та не є спірним, що РФ "Придніпровська залізниця" є юридичною особою приватного права та перебуває на податковому обліку в органах ДФС.
Посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку РФ "Придніпровська залізниця" з питання достовірності даних податкових розрахунків за формою № 1ДФ за 4 квартал 2016 року, 4 квартал 2017 року, 1-2 квартали 2018 року, 4 квартал 2018 року.
За результатами перевірки складено акт від 19.06.2019 року № 330/28-10-4613/40081237, у висновках якого зазначено про порушення РФ "Придніпровська залізниця" вимог п.51.1 ст.51 та п.п. «б» п.176.2 ст.176 ПК України.
Склад податкового правопорушення, на думку осіб, що здійснювали перевірку полягав у наданні РФ "Придніпровська залізниця" недостовірної та не у повному обсязі звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків. Так, позивачем подано до контролюючого органу уточнюючі податкові розрахунки за формою № 1ДФ за 4 квартал 2016 року, 4 квартал 2017 року, 1-2 квартал 2018 року, 4 квартал 2018 року, згідно з якими податковим агентом додатково введено рядки, які містять нараховану та перераховану суму податку на доходи фізичних осіб (ознака 0); виведено рядки, які містять нараховану та перераховану суму податку на доходи фізичних осіб (ознака 1); проведено уточнення суми податку, а також змінено ідентифікаційні номера.
При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до п.51.1 ст.51 ПК України, платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.
Згідно з пунктом 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані:
а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
За приписами п.1.2 Порядку, Податковий розрахунок - документ, який свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. На підставі відомостей щодо сум утриманого та/або сплаченого податку, які зазначаються у податковому розрахунку, нарахування податкового зобов`язання не проводиться
Відповідно до п. 3.1 Порядку, реквізити податкового розрахунку, що заповнюються, зокрема, відображення відомостей у розділі І «Суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і суми утриманого з них податку» (далі - розділ І):
у графі 1 «№ з/п» відображається порядковий номер кожного рядка, що заповнюється;
у графі 2 «Податковий номер або серія та номер паспорта» відображається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта фізичної особи (для фізичної особи, яка має відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), про яку надається інформація в податковому розрахунку.
У графі 3а "Сума нарахованого доходу" відображається (за звітний квартал) дохід, який нарахований фізичній особі відповідно до ознаки доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку
За змістом п. 4.1 Порядку №4 коригування поданого і прийнятого податкових розрахунків проводяться на підставі самостійно виявлених податковим агентом помилок, а також на підставі повідомлень про помилки, виявлені контролюючим органом.
За приписами до пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
Положеннями ст. 109 Податкового кодексу України передбачено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 119.2 статті 119 ПК України встановлено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.
Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються у випадках, коли недостовірні відомості або помилки у податковій звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги) виникли у зв`язку з виконанням податковим агентом вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу та були виправлені відповідно до вимог статті 50 цього Кодексу.
Пунктом 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Відповідно до пп. 169.4.3 п. 169.4 ст. 169 Податкового кодексу України, роботодавець та/або податковий агент має право здійснювати перерахунок сум нарахованих доходів, утриманого податку за будь-який період та у будь-яких випадках для визначення правильності оподаткування, незалежно від того, чи має платник податку право на застосування податкової соціальної пільги.
Аналізуючи наведені норми у контексті спірних правовідносин суд зазначає, що податкові агенти несуть відповідальність у вигляді штрафу за подання до контролюючого органу недостовірної звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків. Податковий агент звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли недостовірні відомості або помилки у податковій звітності виникли у зв`язку з виконанням податковим агентом вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу (з урахуванням встановлених строків). Якщо ж помилки призвели до змін у податкових зобов`язань платників податку, а також до фактичних змін самих платників, накладається штраф у розмірі 510 грн. або 1020 гривень (за вчинення таких дій повторно протягом року).
У спірних правовідносинах, позивачем подано уточнюючі податкові розрахунки за формою № 1ДФ за 4 квартал 2016 року, 4 квартал 2017 року, 1-2 квартал 2018 року, 4 квартал 2018 року з недостовірними відомостями та помилками.
Тобто, виправлені податковим агентом помилки з податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків призвели до змін у податкових зобов`язань платників податку, а також до фактичних змін самих платників.
При цьому, судом не враховуються доводи РФ "Придніпровська залізниця", що приписи податкового законодавства покладають на податкових агентів лише зобов`язання стосовно подання звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків у відповідні строки та не встановлюють обов`язкової форми її (звітності) достовірності, оскільки будь-яка податкова або інша звітність повинна містити достовірні відомості та відповідати вимогам законодавства України, при цьому, що приписами ПК України передбачена відповідальність за вчинення податковими агентами протиправного діяння щодо подання відповідної звітності з помилками.
Не заслуговують на увагу також доводи позивача щодо порушення відповідачем 30-денного строку проведення камеральної перевірки, встановленого п.76.3 статті 76 ПК України, оскільки, на переконання суду, зазначене обмеження стосується проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків до них (в разі їх подання), тоді як предметом камеральної перевірки, за наслідками якої прийнято податкове повідомлення - рішення, була перевірки уточнюючих податкових розрахунків суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, а тому камеральна перевірка з вказаних питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позову Регіональної філії "Придніпровська залізниця" - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна