Справа № 340/1927/19
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2020-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2020 року справа № 340/1927/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року у справі № 340/1927/19 (суддя Притула К.М., повний текст рішення складено 30.08.2019р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач), визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №27054-52 від 08.052.2019, винесену Головним управлінням Державної фіскальної служби у Кіровоградській області.

З рішенням суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. У скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що за даними інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 у нього існує борг з податку на додану вартість, що виник у зв`язку з нарахуванням податкових зобов`язань податковими повідомленнями-рішеннями, які є узгодженими, у загальному розмірі 873 439,66грн. та з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 82154,85грн.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві позивач вказує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає рішення законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи останній був повідомлений у встановленому порядку.

Представник позивача у судовому засіданні прохав залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, та витребувані додатково докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду слід скасувати з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що за даними інтегрованої картки платника податків у ОСОБА_1 наявний податковий борг з податку на додану вартість у загальному розмірі 873 439,66 грн. та з податку на доходи фізичних осіб на суму 82154,85 грн., що виник у 2017-2018 роках у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих сум.

Враховуючи наявність у платника податкового боргу, відповідачем сформовано та направлено позивачу податкову вимогу «Ф» №27054-52 від 08.05.2019 року на суму 955 594,51 грн..

Позивач, вважаючи вимогу протиправною, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, та скасовуючи оскаржену податкову вимогу, суд першої інстанції виходив з того, що суми заборгованості з податку на доходи фізичних осіб були визначені як безнадійний податковий борг та списані, що підтверджено рішенням №6367-52 від 18 лютого 2019 року. Стосовно податкового боргу з ПДВ суд вказав, що оскільки попередня податкова вимога від 18.11.2015 року №5273-23 була самостійно відкликана, податковий орган повинен був внести зміни до облікових даних платника податків та анулювати борг чого зроблено не було. Щодо нарахування пені за скасованими податковими вимогами, суд вказує, що п.57.4 ст.57 Податкового кодексу України встановлено, пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявних підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п.14.1 ст. 14 ПК України) .

Згідно статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Стосовно боргу з податку на доходи фізичних осіб.

Позивач стверджує і з його доводами погодився суд першої інстанції, що рішенням керівника контролюючого органу суми заборгованості з податку на доходи фізичних осіб були визнані як безнадійний податковий борг та списані.

Так, дійсно рішенням №6367-52 від 18 лютого 2019 року (а.с. 34) за наслідками розгляду заяви ФОП ОСОБА_1 було списано податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у сумі 282 669,04 грн., як безнадійний, що рахувався більше 1095днів (а.с. 33).

Проте, за інформацією, витребуваною судом апеляційної інстанції, до оскарженої позивачем вимоги увійшла:

1. сума податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, яка виникла за рахунок нарахованих платником самостійно:

- у податковій декларації про майновий стан і доходи № від 02.02.2017р, термін сплати 19.02.2017року в сумі 16884,41грн;

- у податковій декларації про майновий стан і доходи № від 31.01.2018р, термін сплати 19.02.2018року в сумі 21600грн;

- нараховано платником самостійно штрафні санкції (уточн.звіт.термін сплати пот.рік) податкова декларація про майновий стан і доходи № від 20.02.2017р в сумі 756 грн;

-нараховано платником самостійно о.п. (уточн.звіт.термін сплати пот.рік) податкова декларація про майновий стан і доходи № від 21.02.2017р термін сплати 21.02.2019 в сумі 25 200грн;

2. пеня згідно п.п 129.1.1 ст. 129 ПК України в сумі 17 714,44 грн.

Всього розмір податкового боргу складає у розмірі 82 154,85грн..

Таким чином, наведений вище борг з податку на доходи фізичних осіб, виник до сплину 1095 днів та ця сума, що увійшла до оскарженої позивачем вимоги, не входить до суми боргу, яку визнано безнадійною та списано за рішенням №6367-52 від 18 лютого 2019 року .

Позивач не надав доказів на спростування доводів контролюючого органу про існування боргу зі сплати наведеного вище податку та нарахованої пені, а отже підстави для скасування вимоги в цій частині відсутні.

Стосовно податкового боргу з податку на додану вартість.

У податковій вимозі позивачу виставлено до сплати податковий борг з даного виду податку у загальній сумі 873 439,66 грн.

За даними інтегрованої картки платника борг виник, починаючи з листопада 2015року у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих позивачем сум зобов`язань і станом на 31.12.2018 року розмір заборгованості склав 877 397,75 грн. Поточні платежі, які самостійно сплачував позивач, направлялися контролюючим органом на погашення вже існуючої заборгованості зі сплати штрафних санкцій, пені та нарахованих зобов`язань.

Відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Суд першої інстанції посилався на наявну постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.01.2017року у справі №П/811/1521/16, якою відмовлено в задоволенні позову Кіровоградської ОДПІ про стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 871 174,14грн (а.с.31-32). Підставою для відмови в задоволенні позовних вимог суд зазначив те, що податкова вимога, виставлена платнику 18.01.2015року, вважається відкликаною, оскільки рішенням Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 19.01.2016р скасовано вимогу №5273-23 та зобов`язано сформувати нову.

Колегія суддів звертає увагу, що цим судовим рішенням встановлювалися обставини виникнення у ФОП ОСОБА_1 податкового боргу з податку на додану вартість, тобто не спростовано існування такого боргу, а навпаки проаналізовано періоди виникнення заборгованості. Дійсно, підстава для відмови в позові контролюючому органу є відкликання податкової вимоги, проте як зазначено судом, ГУ ДФС у Кіровоградській області зобов`язало Кіровоградську ОДПІ сформувати нову податкову вимогу.

Таким чином, оскільки позивачем не спростовано у суді існування у нього податкового боргу з ПДВ та з податку на доходи фізичних осіб, підстави для скасування оскарженої податкової вимоги «Ф» №27054-52 від 08.05.2019року відсутні.

Висновки суду першої інстанції є помилковими, з огляду на що, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.315, п.3 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області - задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року у справі № 340/1927/19 - скасувати та прийняти нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду в порядку та строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак