Справа № 564/3326/19
Суддя: Левчук В. В.
Дата ухвалення: 2020-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3326/19

20 лютого 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з`явився

відповідачы не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №564/3326/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського батальйону №3 роти №4 Управління патрульної поліції у Львівській області сержанта поліції Пенкальської Ірини Володимирівни (м.Львів, вул.Перфецького 19) про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1849413 від 11.12.2019 року

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2019 року на 527 кілометрі автодороги М-06 «Київ-Чоп» інспектором інспектором Управління Патрульної поліції у Львівській області відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК №1849413, відповідно до якої 11.12.2019 року на 527 кілометрі автодороги М-06 «Київ-Чоп» водій ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 74 км на годину в населеному пункті. Швидкість вимірювалась приладом Trucam LTI20/20 TC 000584, чим порушив п. 12.4. ПДР України і у зв`язку з чим притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення у виді штраф у в сумі 255 грн.

Не погоджуючись з винесеною постановою ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського батальйону №3 роти №4 Управління патрульної поліції у Львівській області сержанта поліції Пенкальської Ірини Володимирівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1849413 від 11.12.2019 року.

Позов мотивовано тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення є безпідставно та винесеною з порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності. Вказує, що не порушував швидкісного режиму і поліцейським не надано докаів на підтвердження вчинення ним адміністратвиного правопорушення, зокрема не надано відео на підтвердження вказаного і сама постанова також не містить відомостей про такі докази. Просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи на підставі наявний у ній доказів та без участі позивача.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату і час розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомили, правом на подання відзива на позов не скористались.

Відповідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Відповідно до постанови від 11.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК №1849413 11.12.2019 року на 527 кілометрі автодороги М-06 «Київ-Чоп» водій ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 74 км на годину в населеному пункті. Швидкість вимірювалась приладом Trucam LTI20/20 TC 000584, чим порушив п. 12.4. ПДР України і у зв`язку з чим притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху України, У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову

Аналогічною є правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, адміністративне провадження №К/9901/1018/17.

Згідно з приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Враховуючи викладене, відповідач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний був використати усі належні та допустимі докази з метою доведення наявності в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Разом з тим до оскаржуваної постанови таких доказів не надано.

Крім того, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позову, не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про те, що 11.12.2019 року на 527 кілометрі автодороги М-06 «Київ-Чоп» водій ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 74 км на годину в населеному пункті, а відтак відповідач не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не спростував доводів позивача.

Відповідно до ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.123, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського батальйону №3 роти №4 Управління патрульної поліції у Львівській області сержанта поліції Пенкальської Ірини Володимирівни (м.Львів, вул.Перфецького 19) про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1849413 від 11.12.2019 року задоволити.

Скасувати винесену 11 грудня 2019 року поліцейським батальйону №3 роти №4 Управління патрульної поліції у Львівській області сержантом поліції Пенкальською Іриною Володимирівною постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК №1849413.

Провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 20.02.2020.

СуддяВ. В. Левчук