Справа № 9901/30/20
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2020-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 лютого 2020 року

м. Київ

справа №9901/30/20

адміністративне провадження №П/9901/30/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Тацій Л.В.

розглянувши заяви суддів Рибачука А.І., Бучик А.Ю., Мороз Л.Л. про їх самовідвід у справі № 9901/30/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

28.01.2020 до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним та скасування рішення від 24.12.2019 №3626/0/15-19, ухваленого за поданням Другої Дисциплінарної палати ВРП про звільнення судді Артемівського районного суду м. Луганська ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2020 для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Рибачук А.І.- головуючий суддя (суддя - доповідач), судді: Берназюк Я.О., Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Желєзний І.В.

Ухвалою судді-доповідача від 03.02.2020 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання адміністративного позову, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 18.02.2020 №283/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Желєзного І.В., що унеможливлює його участь у розгляді даної справи.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2020 для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Рибачук А.І.- головуючий суддя (суддя - доповідач), судді: Берназюк Я.О., Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., Тацій Л.В.

17.02.2020 суддями Верховного Суду Рибачуком А.І., Мороз Л.Л. та Бучик А.Ю. заявлено самовідвіди від розгляду цієї справи для уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивному вирішенні спору, оскільки відповідачем у справі є ВРП, проте, 05.02.2020 Третя Дисциплінарна палата ВРП ухвалила відкрити дисциплінарну справу стосовно цих суддів Верховного Суду, які входять до складу колегії для розгляду справи № 9901/30/20.

Колегія суддів, обговоривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, виходить з такого.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Головна мета відводу - це гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України" від 15.10.2010 визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24.02.1993, пункти 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, пункт 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. «Пуллар проти Сполученого Королівства», 10.06.1996, § 32 , Звіти 1996-III).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, "правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. «Де Куббер проти Бельгії», 26.10.1984, § 26, Серія А, № 86).

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо самовідводу.

Таким чином, враховуючи наявність на розгляді у ВРП дисциплінарної справи щодо суддів Верховного Суду Рибачука А.І., Мороз Л.Л. та Бучик А.Ю. з метою недопущення виникнення обставин, які можуть викликати в учасників справи сумніви щодо їх неупередженості, Суд дійшов висновку про задоволення заяв про самовідвід суддів Рибачука А.І., Мороз Л.Л. та Бучик А.Ю. у даній справі.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяви суддів Верховного Суду Рибачука А.І., Мороз Л.Л. та Бучик А.Ю. про самовідвід від участі у справі № 9901/30/20.

Відвести суддів Рибачука А.І., Мороз Л.Л. та Бучик А.Ю. від розгляду справи № 9901/30/20.

Передати справу № 9901/30/20 для повторного автоматичного розподілу з метою визначення складу колегії суддів для розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.І. Рибачук
судді: Я.О. Берназюк
А.Ю. Бучик
Л.В. Тацій
Л.Л. Мороз