Справа № 826/7784/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 лютого 2019 року № 826/7784/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції

України (01001, м.Київ. вул. Городецького, 13)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання

вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним га скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судове засідання.

В судових засіданнях представником позивача позовні вимоги підтримано у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судові засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомлено, заперечень на позов не подано.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд за письмовим клопотанням представника позивача ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті. Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.05.2013року., в адміністративній справі № 2а-1957/12/2670 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства юстиції України, Комісії з проведення ліквідації Державного Департаменту з питань банкрутства про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Голови комісії з проведення ліквідації Державного департаменту з питань банкрутства Завдяка О.П. від 27.12.2011 № 238-к, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нормативно-методологічного забезпечення у Державному департаменті з питань банкрутства Міністерства економіки України, допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нормативно-методологічного забезпечення у Державному департаменті з питань банкрутства Міністерства економіки України, стягнуто з Комісії з проведення ліквідації Державного департаменту з питань банкрутства на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час прогулу з 30 грудня 2011р. до дня поновлення на роботі, постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нормативно-методологічного забезпечення у Державному департаменті з питань банкрутства Міністерства економіки України та стягнення середньомісячного заробітку за місяць звернуто до негайного виконання.

Окружним адміністративним судом м. Києва 04 грудня 2012 р. видано виконавчий лист.

В подальшому, а саме 26.12.2013 року Окружним адміністративним судом м. Києва, за заявою позивача, видано дублікат виконавчого листа щодо виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2012 року по справі № 2а-1957/12/2670.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2016 року в адміністративній справі № 2а-1957/12/2670 заяву позивача задоволено, продовжено строк пред`явлення до виконання виконавчих листів до виконання.

ОСОБА_1 22.05.2017 року подано до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа виданого 26.12.2013 року Окружним адміністративним судом міста Києва в адміністративній справі № 2а-1957/12/2670.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.05.2017року відмовлено у відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2а-1957/12/2670 виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 26.12.2013 року, на підставі п. 5 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ході проведення перевірки встановлено, що діяльність боржника - Державного Департаменту з питань банкрутства припинено.

Позивач вважає зазначену постанову про відмову у відкриття виконавчого провадження протиправною, тому звернулась до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті першої Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII ( в редакції чинній на час виникнення правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень га рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб,- що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження, в контексті ч. 1 ст. 2 вказаного закону, здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8)співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9)забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII).

Статтею 3 цього Закону встановлено, що примусовому виконанню також підлягають виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 5 частини 4 статті 4 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо юридичну особу - боржника припинено.

Як вбачається із змісту спірної постанови, підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження слугувало встановлення державним виконавцем ліквідації боржника.

В обґрунтування позову позивачем зазначається, що відмовляючи у відкритті виконавчого провадження відповідачем невірно встановлено боржника, а саме , боржником згідно виконавчого листа виданого 26.12.2013 року Окружним адміністративним судом міста Києва № 2а-1957/12/2670 визначено Комісію з проведення ліквідації Державного департаменту з питань банкрутства, тоді як із спірної постанови вбачається, що державним виконавцем встановлено припинення діяльності Державного департаменту з питань банкрутства.

Суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки комісію з проведення ліквідації утворюють у разі припинення органу, установи організації, на час проведення ліквідації, комісія не являється юридичною особою та з внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців відомостей щодо припинення діяльності органу така комісія припиняє свою діяльність.

Також безпідставними є доводи позивача щодо існування у виконавця обов`язку, у даному випадку, на звернення до суду із відповідною заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні.

Дійсно, частиною 5 статті 15 Закону № 1404- VIII встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії. вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою для звернення виконавця до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником є перебування виконавчого провадження на виконанні у такого виконавця, натомість, в разі надходження до виконавця на виконання виконавчого документу, де юридичну особу боржника припинено, такий повертається без виконання.

З огляду на викладені норми та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що спірну постанову винесено правомірно, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що позивач не позбавлена права на звернення до суду із заявою про заміну відповідача, в рамках адміністративної справи №2а-1957/12/2670.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Н.М. Клименчук